LÁSKA OD SOUSEDŮ
Jako bys do toho dortu dala duši.
Nebo se mi to zdá?
Ne, je to tak.
Smíchala jsem ji s moukou a cukrem.
Já to věděla. Chceš jedničku s hvězdičkou.
Ale kdo to všechno sní?
Na dojídání zbytků někoho máme.
Co?
Jdeme pozdě.
Jeho hvězda teď závratně stoupá.
Vylepšil si známky i popularitu.
- Mo-um? - Jo?
Tady vidíš, kam tě může stres ve škole dohnat.
Osleply.
Musí to mít těžké.
Lituju je.
„Associate with.“
Spojit s kým, s čím.
One's mind goes to something.
One's mind goes…
Nečti při chůzi.
Zakopneš.
Sice zakopnu, ale naučím se další slovíčko.
Nutí tě někdo tohle dělat?
Za to můžeš ty.
Je to rok, cos přestal plavat, a už jsi mě dotáhnul.
Teď jsi čtvrtý nejlepší student.
Jo tak.
Stvořila jsem monstrum.
Neměla jsem tě učit, jak rozkládat na činitele.
Co s tím naděláš?
Už jsem mistr počtů i geometrie.
Jsi matematickej antitalent.
Vy jste dnes měly rodinku, viď?
Nezbyl ti dort?
Co? Neměl jsi jich ještě dost?
Snědla jsem ho.
Tos neměla. Doufám, že ztloustneš.
Chceš mě proklít? Před posledním ročníkem? Odvolej to.
Odvolej to, povídám.
Nejsi jediná. Taky jdu do posledního ročníku.
Jsi bývalý sportovec, ty netloustneš!
ZPOŽDĚNÍ PŘIJÍT POZDĚ, OPOZDIT SE
11. DÍL POZDĚ
Co mám s očima?
V lednici je maska.
Vybral jsem ho ze zadní řady.
Je do dneška.
No a? Už jsem mu odpověděla.
Takže je konec.
Fujtajxl.
Říkal jsem ti, ať takhle k oknu nechodíš.
Jsi Shrek?
To je maska čokoláda peprmint. Chceš zabít?
Radši ji sněz, nedávej si ji na obličej.
- To je jak malovat prase rtěnkou. - Pěkně děkuju.
Dneska tě zabiju. Klidně půjdu sedět.
Sok-rju, jídlo!
Přijdu taky, teto!
To je pohled.
- Nepokoušej mě, takhle ráno. - Bože!
Pojďme se rozvést.
Co?
Chci se rozvést.
Rozvést?
To je poněkud náhlé.
Zvážils to dobře?
Přemýšlím o tom přes 20 let.
Není divu, že jsme takhle dopadli.
V manželství jsme strávili víc času od sebe než spolu.
To je…
Ano, máš pravdu.
Bylo jasné, že to tak dopadne.
Byla jen otázka času, kdo to vysloví první.
Pojďme podrobnosti probrat jindy.
Jsem unavená.
Ona se ani…
nezeptala proč.
Co že jsi doma?
Mám dnes volno.
Nechtěla jsi mi něco říct?
Mám nové umístění.
Kam?
Do Afriky.
Dej vědět, až vyřídíš rozvodové papíry.
Jo.
Kdy to řekneme Sung-hjovi?
Pusťte se do toho.
Vařila jsem to já, ale je to dobré.
Není toho nějak moc?
Chtěl jsem svoji misku. Všichni tam naplivou.
- Barbarství. - Syčáku.
No a co? Jsme jedna rodina!
Radši si ukliď u sebe v pokoji.
Sama tam máš svinčík.
Co to meleš, orangutane?
Díky, teto.
- Ona taky moc děkuje. - Hej!
Fakt výborné.
Lepší než předtím v michelinské restauraci.
- Vážně? - Jo.
Neznám ho, ale asi vařím o dost líp, co?
Co? Ty toho Michelina znáš?
Mi-suk!
Určitě to byl vtip.
Kecala jsi, že ti to ve škole šlo, viď?
Říkalas, že jsi stejně chytrá jako Hje-suk, ale ne podle známek.
Nejez to. Dej mi tu lžíci.
- Mami. - Co?
- Dalas do toho fazole? - Jo?
Ne, už byly v té rýži.
Víš, že fazole nesnáším.
Jsou pro tebe vhodné, tak si dej, jo?
Ty tele!
Proč tak křičíš?
Vyjedls všechna vejce.
Potřebuju bílkoviny, táto.
Tvůj stárnoucí otec je potřebuje víc, hamoune!
Ale kuš.
- Mami? - Jo?
Je to ančovička, co teď žvýkám?
- Ančovička? - Zbavovala jsem se zbytků.
Ančovičky v bibimbapu? To je smrtelnej hřích!
A jsou moc malé, nedají se vybrat.
Dejte mi lžíce. Může si dát jen Sung-hjo.
Nech toho.
- Počkej. - Dalo to práci.
Děkujeme za to jídlo.
- Hele. - Co?
Jsem ráda, že jíš něco jiného než ten koktejl.
Napiju se.
Sněz ty fazole všechny.
Taky potřebuješ bílkoviny.
Dalas tam všechno, cos chtěla vyhodit, co?
Proč se učíš francouzsky?
To je francouzská kuchařka. Jsou tam hezké kresby.
Ale netuším, co se tam píše.
Blanquette de veau je telecí guláš.
Oblíbené domácí jídlo Francouzů.
Nezapomněl jsi francouzsky?
Podle mě ještě umím číst.
Proč jí nemluvíš?
Mám chodit a říkat:
„Bonjour, mademoiselle“?
To znělo ohavně.
Přestala bych se s tebou kamarádit.
Na. Přečti mi to.
Je tlustá. Zabere to strašně času.
Ne, ne celou. Jen kousek.
Nejdřív přečti tuhle stránku.
To je opruz.
Blanquette de veau
je jídlo symbolizující francouzskou domácí kuchyni.
Sestává z běžných ingrediencí a je snadné na přípravu.
Výsledný pokrm je vybrané chuti.
Coq au vin znamená „kohout na víně“.
Maso se zeleninou dušené na víně.
Tradiční francouzské jídlo.
Probudila jsem se
a měla tvůj obličej těsně vedle svého.
A najednou jsi měl tadyhle duhu.
Byla tak zajímavá, že jsem si na ni musela sáhnout.
Je horko.
Cože?
Tahle tvoje neplacená brigáda mě málem stála úpal.
Chceš, abych ti četl, a usneš?
No, ono bylo…
Řekni mámě, že sem přinesu slunečník.
Proč musela ta duha být zrovna tam?
Odkud sem svítí?
Zvláštní.
Ahoj!
Dobrý?
Nemáš rozbitou hlavu?
Co to bylo?
Cos dělal? Jsi v pořádku?
Bože, nefňukej.
To je divný.
Hele.
Slyš slova profesionální zdravotnice.
Budeš v pořádku. Neumřeš.
Jestli budu mít následky, zavolám rychlou.
Ne, zavolám na tebe policajty.
Vypadalo to, že už jsi dneska policajty potřeboval.
Jak to myslíš?
Byls v obličeji celý rudý.
Co?
Stalo se něco se Sok-rju?
Nic se nestalo.
Kruci, a já se tak těšila.
Byla v pořádku? Prý odletěl Hjon-džun.
Brečela jsem moc?
Vypadala jsem, že je mi to líto?
Proto s tím mlíkem pořád nejde?
Dlouho plakala. Nechtěl jsem na ni tlačit.
Nechci si odpověď vynucovat.
Takže zase vycouváš?
Má toho i tak dost, nechci to ještě zhoršovat.
- Napij se. - Ne, dík.
Prostě se napij.
Když je ti nanic, osvěží tě to víc než pivo.
Udělá se ti líp.
Šmankote.
- Dobrý? Promiň. - Tys jí schválně zatřásla.
Pro boha živýho.
Jsi okay?
Vypadám okay?
Promiň.
Osvěžující.
Já vím.
Kdyby takový urychlovač existoval pro tebe a Sok-rju,
bylo by po problémech.
Všechno by se zdálo osvěžující a jiskřivě jasné.
Co vyvádíš?
Hej.
- Hej. - Ne.
- Bože můj! - Co je?
Hej… Kam běžíš?
Mo-um?
Kristova noho.
Pane Kangu.
Pane Čoi.
Vím, že se opakuju,
ale vážně je milá.
Já vím.
Nepřisednete si?
Někam jedu, ale na chvíli můžu.
Vemte si.
- Musel jste mít velkou žízeň. - Jo.
No,
chvíli jsem vás neviděl, tak je to…
trochu divné.
Jo, pro mě taky.
Ale jste kamarád ze čtvrti.
Taky jsme stejně staří.
Dokonce jste vyslechl moje problémy.
Co kdybychom odložili formality?
Souhlasím.
Takže se začneme oslovovat křestním jménem?
Ano. Ne, moment.
Jo, Dan-ho.
Dobře, Sung-hjo.
- Nenecháme to, jak to bylo? - Skvělý nápad.
Bezva. Tak jo.
DATUM SPOTŘEBY 29. ČERVNA
ČCHÖSUNG
Lhůta vypršela.
Je konec.
Jo vlastně.
Obdržel jsem soukromou žádost.
Pianistka Ko Sang-hi si chce otevřít knihkupectví.
Je hodně známá, že?
Jo.
Proč touží po knihkupectví?
Vždycky milovala knihy. Jejím snem je otevřít si jedno v rodném městě.
Celá oblast je jedna rozkvetlá louka.
Chce místo, které s tím bude souznít,
a k tomu jedno zvláštní téma.
Má někdo nápad? Něco originálního? No tak.
- Kde? - V Tchebeku v provincii Kangwon.
Co když se ten dům stane hudbou?
Cože?
Navrhneme budovu vyluzující zvuk.
Využijeme větru a proměníme ji v nástroj.
Knihkupectví pro pianistku.
Dá se to vůbec realizovat?
Riskujeme, že…
V cizině už víckrát zapracovali do návrhu zvuk.
Hjong-čane, jedeš dnes na stavbu?
- Ano. - Kup mi prosím cestou zpátky flétnu.
- Flétnu? - Ano.
Někde jsem to viděl.
Zakrýváním různých dírek na flétně se mění výška tónu.
Je na to vzoreček.
Zkusím si na ni zahrát.
Uvidíme, jestli to půjde použít v projektu.
Tchebek, provincie Kangwon.
Ty bláho.
Koukněte se, jak se dívá. Přeskočilo mu.
Mně se tenhle jeho pohled líbí.
Hezký cvok posedlý prací.
Roztomilý cvok posedlý Sung-hjem.
- Já běžím. - Dobře.
- Nezapomeň na tu flétnu. - Jistě.
Ano?
Sung-hjo, máš večer čas?
Cože? Proč?
Pojďme na večeři, jako rodina.
Aha.
Ano.
Tak dobře, zamluvím stůl.
Zatím ahoj.
ZALIJTE JÍŠKU VROUCÍM VÝVAREM
Myslela jsem, že jste v práci, tak jsem si půjčila kuchyň.
Co vaříš? Voní to dobře.
Snažím se napodobit jedno francouzské jídlo.
Vážně po tom vaření tak prahneš?
Jo.
Čím víc to zkouším, tím to chci víc.
Je to zábava.
Ale stejně bych si přál, abys to nedělala.
Je to náročné i pro zdravého, natož pro tebe.
Já si myslím to samé.
Stres je pro tvůj žaludek jed.
Vidělas u táty, že ta práce není legrace.
Chápu vás.
Ale postarám se o sebe sama.
Budu dobře jíst a taky cvičit, abych měla výdrž.
Slibuju, že neonemocním.
Jestli to bude dřina, hned skonči.
Jo.
Jestli to bude dřina, skonči s tím a buď doma.
My se o tebe postaráme.
- Viď? - Svatá pravda.
Jsem dojatá.
Beru tě za slovo. Musíte se o mě postarat.
Dobře.
Flákej se, a až se začneš nudit, můžeš si něco najít.
Třeba v Saemsong Electronics.
- Nebo v Kekeo. - Už zas začíná.
- Zase je to tu. - Ne?
To je máma, jak ji znám. Umí zkazit náladu.
Jen to tak říkám.
Kdyby ses náhodou k smrti nudila.
- Jak to chutná? - Je to dobré.
Jo? Dej mi ochutnat.
Jon-du, stalo se dnes ve školce něco?
Nevypadáš moc vesele.
A-ron mi dneska řekl…
že nemám mámu.
To tě muselo naštvat.
Co jsi udělala?
To, co jsi mě naučil.
Řekla jsem, že ne všechny rodiny mají mámu a tátu.
Že ta jejich „normální rodina“
je ideologie vytvořená společností.
To jsi řekla dobře.
Jenže jsou hloupí a nevědí, co ideologie je.
Tati, určitě budeš moct v práci pořád končit takhle brzy?
Paní na hlídání má něco se zády, takže už nemůže docházet.
Než najdeme jinou, jinak to nejde.
A kdy přijde nová?
Nevím. Nikdo se zatím nepřihlásil.
Co když…
se přihlásím já?
Dže-suk!
Ahoj, Mo-um.
- Mo-um! - Ahoj, Jon-du.
Dobře žes přišla.
Pohlídej mi na chvíli kancelář.
Vezmu Jon-du na zmrzlinu.
Není třeba. Koupím ji.
Ne, chci ji pozvat. Pojďme, Jon-du.
- Dobře! - Tak já půjdu taky.
Opravdu bych chtěl jít taky!
Tvůj táta tě chrání nějak moc úzkostlivě.
Určitě mi ji svěříte do péče?
Do čí péče? Tvojí?
Jo, odteď budu Jon-du hlídat.
To vážně nemusíte.
No tak. Od čeho jsou sousedi?
Musíme si pomáhat. Jen tu chvíli vydržte.
- Zatím. - Ahoj.
- Jdeme. - Mami.
- Jon-du…
Mami.
To předtím mě mrzí!
Po tom, co se stalo Sok-rju…
a po tom, co jsem vyslechla tvůj příběh, jsem se asi nechala unést emocemi.
Podle mě to bylo něco jako přechodné vyšinutí smyslů.
Taky se omlouvám.
I když to bylo nečekané,
měl jsem se tomu snažit vyhnout.
To…
Asi ano.
Ale…
na vině jsem spíš já.
Co se dohodnout, že to byla chyba nás obou?
- Naprosto souhlasím. - Fajn.
- Dobře. - Ano.
Správně.
- A taky… - Ano?
Nabídku tvojí matky na hlídání jsem odmítl.
Ne, to je v pořádku.
To je mezi tebou a mou mámou.
Na mě neber ohledy.
Děkuju. Pokusím se zajistit si co nejdřív nové hlídání.
- Tati! - Ahoj.
Tati, měla jsem kopec zmrzky.
To se máš. Poděkovala jsi?
Zapnula jsem klimatizaci. Proč je tu tak vedro?
Jako v sauně. Co se stalo?
Jak vám chutná?
Byl jsem tu posledně s klientem.
Pochutnal jsem si.
Jo, vynikající.
Ano, moc dobré.
To jsem rád.
Není lehké sem sehnat rezervaci.
Naštěstí ji někdo zrušil a uvolnilo se místo.
Aha.
Vlastně jsme tě pozvali na večeři, protože ti chceme něco říct.
O co jde?
Dostala jsem nové umístění.
Aha.
Kam jedeš? Na jak dlouho?
Do Afriky. Chvíli tam pobudu.
Do Afriky…
Jestli budu moct, přijedu tě navštívit.
Mohli bychom oba, tati.
Sung-hjo.
Budeme se rozvádět.
Cože?
Naše manželství se rozpadlo už dávno.
Rozhodli jsme se, že už se nemusíme nutit být spolu.
Bude nejlepší pro všechny, když už to ukončíme.
Sung-hjo, můžu jen říct, že je mi to líto.
Doufáme, že to pochopíš.
Co mám chápat?
Jsou to vaše životy.
O mě nemějte starost. Dělejte si, co chcete.
Promiňte, ale zapomněl jsem na něco urgentního.
Musím jít.
Opravdu odjíždíš do Afriky?
Na mně a Sung-hjovi ti nezáleží?
Vůbec si mé kariéry nevážíš.
Myslíš, že opustit rodinu a odjet na roky pryč má smysl?
Rodinu?
Nemáš právo to tak nazývat.
Ty žiješ v podstatě v nemocnici, vůbec nejsi doma.
Když byl Sung-hjo se mnou ve Francii, přijels za námi jen jednou.
Proto ti říkám, zůstaň v Koreji!
Bože můj.
Promluvíme si o tom později.
- Haló? - To jsem já.
Můžeš mluvit?
Promiň, nemůžu.
Zavolám ti později.
Jo, promiň. Ahoj.
- Kdo to byl? - Kolega, se kterým odjíždím.
Pracovní hovor.
Určitě? Není ještě jiný důvod, proč chceš jet?
Co to má znamenat?
Mohla ses nechat přidělit jinam.
A ne někam, kde zuří občanské války a terorismus.
Proč, když je to tak nebezpečné?
Protože i tam žijí Korejci.
Proč to dělat, kdybych jezdila jen na pohodlné mise?
Je to jen smysl pro povinnost?
Proto jsi tak neústupná, i když máš dítě?
Hele! Tak dost! Mám toho po krk!
- Hje-suk! - Co?
Chceš, abych byla doma, starala se o dítě a domácnost?
To sis měl vzít jinou ženu.
Víc mi neřekneš?
V první řadě jsem si tě neměla brát.
Ne, nikdy jsem neměla mít Sung-hja.
- Hele! - Přistřihls mi křidýlka.
Chytils mě tady do pasti děckem!
Kdyby nebylo Sung-hja,
tohle by se mi nestalo.
Miluju ho,
ale nemůžu žít jenom jako máma.
Sung-hjo.
Ratatouille je pokrm reprezentující Provence.
K lilkům přidejte bylinky a olivový olej, cuketu, kapie a rajčata.
Povařte na mírném ohni.
Ratatouille byl dobrý film.
Já jdu.
Jen jdi.
ČCHÖSUNG
Proč mi volá tak pozdě?
Haló?
Prosím?
Hej, Čchösungu.
- Vstávej. - Jo.
S vámi jsem mluvila po telefonu?
Ano.
Tenhle mladík tu popíjel sám a pak odpadl.
Měla jsem obavy, že to tak dopadne.
Vypadal, že ho něco hodně trápí. Pil se slzami v očích.
Chtěla jsem ho probudit, ale ani se nehnul.
Co jsem mohla dělat?
Vytočila jsem první číslo na rychlém vytáčení.
Děkuju, že jste zavolala.
Pojď, jdeme.
Zkus vstát.
Ještě nezaplatil.
Ne?
Děláš si srandu?
- Pane jo. - Kde máš peněženku?
Kolik to dělá?
Kruci. Musels objednat dvě jídla, když jsi ani jedno nesnědl?
Už nemůžu dál!
Ani kdyby na tom závisel můj život!
Buď strávíš noc tady,
nebo vystřízlivíš a dojdeš domů, je mi to fuk.
Jsem grogy.
Domů nejdu.
Už ses probral?
Říkám, že domů nejdu.
Nehraj si na ožralu.
Takže budeš spát tady?
Poslouchej.
Dneska
jsem byl na večeři
s mámou a tátou.
A co má být?
No…
Poprvé od mojí promoce.
Vaše rodina to dělá neustále.
Jíte všichni společně.
Ale pro mě
to bylo něco nepředstavitelného.
A dneska se to povedlo, ale…
Nevadí.
Ani jsme nedojedli.
Řeknu ti jedno.
Pokaždé, když jsem u vás doma,
vám jednu věc fakt závidím.
Tu rodinnou fotku.
U nás doma
máme všechno…
Jen tohle ne.
Ne, špatně.
Vypadáme, že máme všechno,
ale nemáme nic.
Čchösungu.
Rodiče se budou rozvádět.
Cože?
Vždycky jsem se bál…
že to jednou přijde.
Když mi bylo šest nebo sedm,
potom v 18…
Ale…
Teď je mi 34.
Přišlo to později, než jsem čekal.
Ale i tak mám strach.
Už jsem dospělý,
tak proč mě ten rozvod i tak bolí?
Mí rodiče…
Vím, že mají každý svůj život.
Ale…
Přeju si, aby místo toho, že bude šťastný každý zvlášť…
byli šťastní spolu.
Už jsi vystřízlivěl?
Co je?
Co se stalo?
Co tady děláš?
Proč jsem tady?
Naval.
- Co? - Náklady na dopravu a ošetření.
Musela jsem tě sem z toho baru táhnout na hrbu,
málem jsem si zlomila vaz.
A útrata stála 47 000 wonů. Naval.
Jasně, dám ti to.
- Chceš to teď? - Zapomeň na to.
Bolí tě hlava? Dáš si vodu?
Jo, jako střep.
Kde je voda? Proč nejsi…
Proč jsi ho nevyhodil? Už je po datu spotřeby.
Udělá se ti po něm zle.
No jo.
Zapomněl jsem.
Pamatuju si, že jsem pil.
Ale neudělal jsem žádnou kravinu, že ne?
Málem udělal.
Co?
Řekni rodičům popravdě,
jak se cítíš.
Nebul, jako když ti bylo sedm a tvoje máma odjela pryč.
„Nejezdi.“ Je to tak těžké říct?
Pojďme. Už jsem střízlivý.
Pořád do mě hučíš, že se o tebe můžu opřít,
ale ty se o mě opřít nemůžeš?
Vždyť jsem se opřel.
Jo?
Cestou sem domů.
Jsi moc a moc silná. Od narození.
Měla jsem tě nechat chcípnout na ulici jako psa, ty…
Narovnej si límeček, trdlo.
Za to můžeš ty.
SOUD PRO RODINNÉ ZÁLEŽITOSTI SOUL
Nevěděl jsem, že měsíc je povinná čekací lhůta.
Budeme sem muset znovu. Co budeš dělat?
Vezmu si volno a vrátím se.
Prší.
Mám deštník.
Na naši svatbu a den registrace manželství
taky pršelo.
To ano.
Proto si všichni mysleli, že spolu budeme šťastní.
Jak jsme dospěli až sem?
Nepamatuju si, že bychom se tolik hádali.
Ani jsme k tomu neměli příležitost.
Kladeš to za vinu mně?
Sobě samému.
Vezmi si ho.
Počkej…
Určitě tady aspoň jeden je.
Co? Ty zítra odjíždíš?
Vyšlo to tak. Je to naléhavé.
Ale stejně,
nemusíš odjíždět tak náhle.
Počkej, zavolám Dže-suk a In-suk.
- Ať přijdou. - Přestaň.
Prosím tě! Ty s tím naděláš.
Viděla jsem je před pár dny.
Brzy zas přijedu.
No jo, ale…
Na. Je tam nějaká kosmetika. Rozdělte si ji.
Z Francie.
Nešetřete na ní, ať tady zatím moc nezestárnete.
Mrcho.
Koukej volat, až tam budeš.
Zavolej, až zatoužíš po kimči a budeš si chtít pokecat korejsky.
Kdykoli tě bude něco trápit, jo?
Fajn, zavolám.
Ale co tak najednou?
Teto Hje-suk.
Sok-rju, tys byla doma?
- Myslela jsem, že tě nestihnu. - Já taky.
Mrzelo by mě to.
Sok-rju, máš toho za sebou tolik.
Ale o tebe strach nemám. Vím, že všechno zvládneš.
Vždycky jsem ti byla vděčná za to, jak ses starala o Sung-hja.
Dohlídni na něj, až budu pryč, ano?
Tak běž. Sbohem.
Tak já půjdu. Ahoj.
Teto.
Sung-hjo je smutný.
Sung-hjo…
odmalička čeká, až se mu máma vrátí.
Byl jako dítě v nekonečné hře na schovávanou.
Schoval se, aby ho nikdo nenašel.
Ale myslím, že čekal, až ho najde máma.
Díky, žes mi to řekla.
Záchranáři. Kde je pacient?
Uvízla mi v krku syrová chobotnice!
Máte přísavky přichycené v krku. Musíme ji vytáhnout.
Otevřete ústa.
Snědla jedovatou houbu!
Proč by to dělala?
Tady!
Požahala ji chobotnice kroužkovaná!
Chobotnice kroužkovaná v tom bahně?
Co si počnu?
Sama to nezvládnu.
MILUJU VÁS, BAHŇÁCI
Dan-ho?
BM
Bahňák Man!
Postarejte se o tu otravu houbami.
Já o tu syrovou chobotnici.
Bahňák Mane. Ještě ta kroužkovaná chobotnice.
Chobotnice kroužkovaná má smrtící jed tetrodotoxin.
Je nutný převoz.
Bez vás bychom to nezvládli, Bahňák Mane.
Ty blázne.
Fakt jsem zešílela.
Jo, šiblo mi.
Jon-du!
Mo-um!
Budeš ode dneška u nás doma?
Měla jsi mě vzbudit.
Říkali, že jsi v noci pracovala a domů přišla až ráno.
Musíš se dobře vyspat, abys mohla zachraňovat.
Jsi jediná, kdo má o mě starost.
Ale kde je moje máma? Proč jsi tu sama?
Jsem tu.
- Jdete někam? - Jo, a ty taky.
Jon-du.
Když jsi v lázních, musíš si dát polévku z mořských řas a rýžový nápoj.
Tuto moudrost ti coby starší předávám.
Dobře si to zapamatuj.
A nezapomeň na tahle na kámen uvařená vajíčka.
Pravda.
Mám ti ho oloupat?
Zvládnu to sama.
Bože, ta je šikovná.
Paní Do! Tady!
Jémine! Dobrý den!
Počkejte, hned jsem tu.
To snad ne!
Jste tu všechny!
Víš, jak na to.
Rozlouskla jsi to jak nic.
Chceš radši vajíčka, nebo hranolku?
- Hranolku. - Hranolku? Dobře!
Tak prosím! Ham!
Mňamka!
Jon-du.
Chceš něco vidět?
Tak jo.
To je v lázních taky absolutní nutnost,
zapomněla jsem na to.
Tak.
Tadá! Jehňátková čepice z ručníku!
Podívejme se, jak jsi rozkošná!
Hele. Ona ji má taky.
Krásně jíš!
Mám ti oloupat vajíčka?
Nedívala jsem se tam kvůli tomu.
Prosím?
Záviděla jsem jí, že má mámu.
Já mámu nemám.
Jak to myslíš?
V té tvé pěkné tvářičce
vidím tvého tátu i mámu.
Jon-du.
Všichni tam jednou musíme.
Tvoje mamka se jen vydala na cestu dřív.
Můj táta se na ni vydal taky brzy.
Na oplátku mi ale seslal spoustu kamarádů, abych nebyla sama.
- Opravdu? - Jo.
Třeba se na té cestě tvoje máma s mým tátou potkali.
Třeba když jsi v trávě hledala kruhy,
svedli nás dohromady,
ať si spolu užijeme legraci.
Aby z nás byly kamarádky!
Být s tebou je zábava.
S tebou taky.
Budeme se bavit?
Každý den si náramně užijeme.
Dobře.
Fajn. Co nějaká legrace už teď?
Taky si oloupu.
Poslední dobou tě vůbec nevídám.
Pár dní jsi nebyl doma.
Jo.
Přišel jsem si jen pro věci. Musím jít.
No, jde o to,
že zítra odjíždím.
Dobře, šťastnou cestu.
Budu se často ozývat.
Volat a psát.
Koncem roku máš narozeniny…
Nemusíš.
Jako dítě jsem se na to těšil.
Čekal jsem.
Byly dny, kdy jsem tě potřeboval.
Ale to už je pryč.
Sung-hjo.
Co tady děláš?
Jak to, že jsi u mě v kanceláři a sedíš mi za stolem?
Ty sis myl hlavu v práci? Byls celou noc venku?
Měl jsem práci.
Ale co ty tady? Co se děje?
Chci ti něco dát.
Nech to, Sok-rju!
Není to uvařené! To nemůžeš!
Chceš do nemocnice?
Dej si salát.
Dong-džine, přestaň a pojď sem.
Je horko.
- Musíme jíst na střeše? - Proti výhni musíš bojovat ohněm.
A je hezky. Vzduch taky.
Ale Gjong-džongu, ty pytle pod očima vás musejí tížit.
Že jo? Vypadá jako mýval.
Měli by vás za kamaráda.
Přišel jsem rovnou z noční.
Proboha, nebylo by lepší jít se vyspat?
To jsme nevěděli.
Ne, v pořádku.
Ale únavu jenom spánek nespraví.
Musíte se občas pobavit s rodinou.
To je odpočinek.
Ano. Je hezké být takhle pohromadě.
Slyšel jsem, že nemůžete jet na dovolenou, jak jste oba vytížení.
Tak to tu berte jako dovolenou.
Zlato, uděláme si fotku. Zbyl nám ještě film, ne?
- Ale proč? - Na památku.
- Tobě to taky sluší. - Ne.
- Prostě je vyfoť. - To je zbytečné.
- Sung-hjo, sedni si k rodičům. - Běž.
Tak jednu na památku.
Dobře.
Vy ale vypadáte.
- Dobře? Jíme. - Úsměv. Pojďte blíž.
Úsměv!
- Sung-hjo. - Tak, usměj se.
Jedna, dva, tři. Sýr! A je to!
Uklízela jsem si v pokoji
a náhodou jsem na ni narazila.
Díky.
Tak už ji máš taky. Rodinnou fotku.
Hele, neměl bys jet na letiště vyprovodit mámu?
Víš, kdy jí to letí?
Ne.
A tvůj táta to ví?
Zavolám mu.
TÁTA
Ahoj, zrovna jsem ti chtěl volat.
Cože?
Ano?
Tati.
Co se stalo?
Teď jsem přijel.
Na nádraží jsme našli zavazadlo Seo Hje-suk.
Nejdřív bylo ve ztrátách a nálezech.
Má ale cedulku ministerstva zahraničí, tak jsem ho přenesl sem.
Má letět dnes. Jela na letiště.
Aha.
Zkusím jí zavolat.
Taky jsme to zkoušeli.
Asi má mobil uvnitř.
- Strážníku Kime? - Ano, pane?
Moment.
Když ztratila kufr i mobil,
je asi v pořádném průšvihu, co?
Všechny kontakty má v telefonu.
Znáte kombinaci zámku?
Narozeniny má 17. června.
To není ono. Zkus tátovy a svoje narozeniny.
Dobře.
Otevřel se!
Co je to za čísla?
Výročí jejich svatby.
Kde myslíš, že může být?
Můžeme ji nějak zkontaktovat?
SE-HWAN
Ahoj. Už jsi dorazila?
Haló?
- Kdo je to? - Čoi Gjong-džong.
Dobrý den.
Proč mám manželčin mobil vám vysvětlím pak.
Víte, kde právě teď je?
- Prosím? - Dorazila na letiště?
Na letiště?
Dnes má letět na novou misi.
Nevím v kolik.
Na novou misi?
Rozhodla se odejít na penzi. Vy to nevíte?
Jakže?
Asi se vám nezmínila.
Nevím, jestli bych vám to měl říkat,
ale Hje-suk se poslední dobou chová divně.
Proč ty květiny?
To je na rozloučenou a za všechnu tu dřinu.
Na rozloučenou? S kým?
- Prosím? - Bože.
Vůni konvalinek zbožňuju.
Ale kdo se loučí?
No…
Málem bych zapomněla. Kdy mi něco najdete?
Jestli mi nedáš vědět, půjdu za ministrem sama.
Hje-suk…
Co se děje? Ty mě děsíš.
Jsou tak krásné.
Řekl jsem jí, že už další umístění nedostane.
A ona to přijala.
Ale nepamatovala si to.
Jako by to slyšela poprvé.
Musím ji okamžitě najít.
Nevíte, kam mohla jít?
To je kruté.
Jak může odjet bez rozloučení?
Ledová královna dostála svého jména.
Jak tu může nechat dárek a zmizet?
Omlouvala se a říkala, že brzy zavolá.
A můžeme to teda otevřít?
Není to Chatin?
Je to drahé.
Počkejte!
Hej, já jsem taky odbornice na kosmetiku.
To je krém?
Co se to tu píše?
- „Suble…“ - Tonikum?
Asi opalovací krém.
„Suble…“
Zatraceně!
Tady jsme v Koreji!
Proč používají takové klikyháky?
Já pak Hje-suk zavolám.
Ne, zeptám se Sok-rju.
Já na to ani nevidím.
Ahoj, Sung-hjo! Sok-rju! Dobře že jdete.
Teto, nevíš, kam šla máma?
- Co? - Prosím tě, pomoz mi ji najít.
Ale proč prasklo?
Našel jsem v pračce tohle.
Proboha.
Moment.
Šafrán.
Bereš těch přípravků tolik, a nevíš to?
Co?
To není šafrán.
- Neříká se té látce saponin? - To je ono.
Taky myslím, že je to saponin.
Nechalas u mě v tašce anglicky psaný časopis.
Časopis?
Proč bych to dělala?
Na rozloučenou? S kým?
Měla jsem přece u sebe telefon.
Dají se snadno zaměnit.
Jo. Mají stejnou velikost.
Dají se splést.
Kam se poděl můj kufr?
Proč jsem tady nahoře?
Zatraceně.
Včera jsme spolu mluvili.
Chystala se do hor na čerstvý vzduch.
Nevím kam.
Jediná hora, na kterou Hje-suk mohla jet, je Gadžongsan.
Tam je ten chrám, kde jsme byly.
Tati, tudy.
Dobrý den.
Promiňte, neviděla jste tady tuhle ženu?
Ano, už je to nějaká doba, co tu byla.
Přišla sama.
Kde jste ji viděla?
Dlouho seděla tamhle.
- Děkujeme. - Díky.
Viděla ji předtím, už tu asi nebude.
Pojďme.
To psala máma.
Je to její písmo.
Popravdě, jsem katolička.
Ale když je buddha tak soucitný a milosrdný,
může mi prosím splnit přání?
Ať prosím nezapomenu na svého manžela a syna.
Pane Čoi, určitě už odjela, nebojte se.
Čchösungu.
Až sejdeme dolů, prohledáme restaurace, hotely a další nádraží.
Tak jo.
Tati, mámina bota.
Cože?
Jsi si jistý?
Určitě.
Myslíš, že se jí něco stalo?
Měli bychom to tu prohledat.
Ale tam dole je skála.
A stmívá se.
- Půjdu. - Já půjdu.
Jestli bude zraněná, jsem líp připravený než ty.
Tak tam půjdeme spolu.
Ne, já sestoupím dolů tudy
a vy dva jděte po turistické stezce.
Sung-hjo, slibuju,
že tvou mámu najdu.
Dávej pozor.
Pojď, jdeme ji hledat.
Opatrně!
Promiň.
Takhle to nejde.
Moc chvátáš, ještě si ublížíš.
Dej mi ruku, půjdeme pomalu.
Neboj. Máma bude v pořádku.
Je nejchytřejší členka Levandule.
Dobře.
Pojď.
Jdeme najít tvou mámu.
Hje-suk!
Hje-suk? Hje-suk!
Hje-suk!
Hje-suk, prober se.
Hje-suk.
Vnímáš mě?
Drahá.
Slyšíš mě?
Jo.
Děkuju. Moc ti děkuju.
Bolí tě něco? Jsi zraněná?
Noha.
Vyvrtla jsem si kotník.
Šeřilo se a kolem nikdo nebyl.
Chtěla jsem si zavolat pomoc, ale neměla jsem telefon.
Proč jsi sem šla, sama?
Proč jsi mi nic neřekla?
Proč jsi lhala, že máš misi?
Myslela jsem, že aspoň budeš mít klid.
Ne.
Ne, to je lež.
Chtěla jsem chránit svou hrdost.
Nechtěla jsem být opuštěná.
Proč bych tě opouštěl?
Věděl jsem, že už mě nemiluješ,
ale byl bych zůstal i jen s tvým stínem.
Desítky let jsem tě viděl odcházet.
To není pravda.
Kdykoli jsem přijela, byls odtažitý.
To já se neustále šourala za tebou.
Chyběla jsi mi.
Když jsi byla ve Francii,
když jsi byla v Africe,
když jsi byla doma v Koreji,
vždycky jsi mi chyběla.
Proč jsme si nikdy nemohli takhle promluvit?
Jak jsme to dopadli?
Proboha.
Mami!
Tati!
Sung-hjo!
Strejdo, teto!
- Sok-rju. - Jsi v pořádku?
Ty jsi tu taky.
To nic není, Sung-hjo.
Není to nic vážného. Omlouvám se.
Vyděsila jsem tě?
Sung-hjo.
Proč mi to děláš?
Rozvod.
Náhlý odjezd, aniž bys mi něco řekla…
Proč se mě ani nezeptáte?
Proč?
Proč je vám fuk, co cítím?
Každé Vánoce jsem prosil Santu Clause.
„Nebudu brečet.
Budu hodnej.
Tak mi…
Dej mi mámu zpátky.
Zařiď…
ať se najím s mámou a tátou dohromady.“
Víš…
Víš, jak moc jsem se snažil být hodnej?
Ale už jsem dospěl.
Nechci tohle vůbec řešit!
Ale…
když vás dva vidím,
pořád se vracím k tomu dni, kdy mi bylo sedm.
Celý svůj život jsem v něm zaseklý.
I když už jsem vyrostl…
pořád jako blázen
doufám, že se s tátou a mámou společně najíme.
Promiň.
Mrzí mě to, Sung-hjo.
Sung-hjo.
Omlouvám se.
Myslela jsem, že mě nenávidíš.
Nemůžu žít jenom jako máma.
Sung-hjo.
Opravdu mě to moc mrzí.
Nevím, jak jsem to předtím mohla říct. Nemyslela jsem to vážně.
Promiň.
Mrzí mě to, Sung-hjo.
Miluju tě.
Moc tě miluju.
Udělal jsem spoustu chyb.
Tobě bylo vždycky…
daleko příjemněji s Mi-suk než se mnou.
Máš pravdu.
Je mi s ní dobře.
Ale přesto…
Přesto…
Vždycky…
Vždycky jsi mi chyběla.
Pojď domů, mami.
Pořád tě potřebuju.
Je mi to líto, Sung-hjo.
Musel jsi být osamělý, viď?
Moc se omlouvám.
Ale strašně moc tě miluju.
Neplakej, Sung-hjo.
Už tě nenechám samotného.
Mám tě moc ráda. Promiň.
Jde to, tati?
Já ji ponesu.
Jo.
Je moje žena.
Ponesu ji sám.
Nepleť se do toho.
Dobře.
Nejsem těžká?
Vůbec ne.
Jsi lehká jako pírko.
Ne, lehká jako vzduch.
Nech toho.
Přemýšlela jsem nad tím
a ti dva se k sobě fakt hodí.
Volala jsi?
Hele, už jdou.
- Už jsou tady! - Kde?
Hje-suk!
Proboha, cos vyváděla?
- Počkej. - Hej!
Tys nám ale dala.
Myslely jsme, že se ti něco stalo!
Nejdřív se napij!
Nejlepší medicína na utišení nervů.
Přestaň!
Co vy tady takhle pozdě?
Nedělejte povyk. Jděte domů.
Bože.
- Fakt chceš, abychom šly? - Jo.
Ani nás neobejmeš?
Ne, je mi vedro a jsem zpocená.
Musím se osprchovat.
- Miláčku, pomoz mi. - Ano.
Děkujeme za dnešek. Nashle.
Dobrou noc.
Božínku.
- Dík. Jděte domů. - Hje-suk!
Pojď, potřesu ti rukou.
Pojď sem.
Ta snobka je naprosto v pohodě.
Rozpustíme to, Levandule?
- Padla? - Napij se taky.
- Ty se potřebuješ uklidnit nejvíc. - Jo.
Sok-rju, Sung-hjo. Skvělá práce.
Vypadá to nekomplikovaně,
ale radši zítra zajedeme do nemocnice na rentgen.
Dobře.
A taky tě brzy objednáme na magnetickou rezonanci.
Slyšel jsem, co se s tebou děje.
Sung-hjo to ještě neví, že ne?
Ne.
Asi to nic není,
jen si to musíme ověřit. Neměj strach.
I když nebudeš v pořádku,
budu při tobě stát.
„V časech dobrých i zlých,
ve zdraví i nemoci,
chci tě milovat a ctít, dokud nás smrt nerozdělí.“
Dali jsme si slib.
Už jsem ten slib dávno zapomněla.
Můžeš ho začít plnit teď.
Musíš být vyčerpaná. Dej si sprchu a jdi si lehnout.
Ty taky.
Počkej.
To snad ne.
Mám…
Mám tě odnést do koupelny?
Mohl bys?
Chytni se.
Co to máš?
Flétnu.
V noci tím akorát přilákáš hady.
Nebudu na ni hrát.
Musím vytvořit model, tak vymýšlím, jak to postavit.
Když jsme ji jako děti rozebírali, tekly z ní sliny.
Promiň.
Zítra jedu na služebku. Nebudu doma.
Aha.
- Kam jedeš? - Do Kangwonu.
Kdy se vrátíš?
Asi za dva týdny.
Proč za tak dlouho?
Není to cizina. Kdo jezdí na služebku na 14 dní?
Je to důležitý projekt.
Pojeď taky, jestli se nudíš.
Chci říct, jestli se nudíš tak moc, že nemáš do čeho píchnout.
To asi nevyjde.
Užij si to tam.
Dík.
Tak fajn.
Ahoj.
Při přípravě mušlí
je nezbytné nůžkami naříznout a vyjmout tzv. vousy.
Poté následuje blanšírování.
Nepřevařte je.
Dobře.
Jak budou vyřešená okna?
Samotnou mě to vůbec nebaví.
Představte si ten náustek jako vchod do budovy.
Bude z klád.
Když se do mezer dostane vzduch, bude to vydávat zvuky.
To je nuda.
Dneska…
budu vařit coq au vin.
Coq au vin znamená „kohout na víně“.
Maso se zeleninou dušené na víně.
Tradiční francouzské jídlo.
Co?
Proč to nehraje?
To je konec?
Sok-rju.
Co to proboha povídá?
Už vím!
DATUM SPOTŘEBY TOHO MLÉKA DNES KONČÍ,
ALE MOJE CITY K TOBĚ SE NEPOKAZÍ ANI ZÍTRA, ANI POZÍTŘÍ.
ŽÁDOST SCHVÁLENA POZICE NA JIŽNÍM PÓLU
Mo-um!
- Sok-rju! - Kde máš klíčky od auta?
- V tašce. - Tašce?
- Půjčím si auto, jo? - Jasně.
- Kam jedeš? - Za Sung-hjem.
Páni.
Že by se konečně aktivoval urychlovač?
ČCHÖSUNG
PAN JUN
Pane June, to jsem já.
Nevíte náhodou, kde je Sung-hjo?
Sok-rju?
Proč mi nezvedáš telefon?
Měl jsem tichý režim.
Co tě sem přivádí?
Nudila jsem se.
Říkals, že můžu přijet.
Nudila ses?
Jo.
Bez tebe se čas děsně vleče.
Bez tebe mě nebaví komiksy.
Bez tebe je na hřišti moc ticho.
Bez tebe je každý den bez chuti.
Jako neochucená polévka nebo knedlíčky bez sójovky.
Bez tebe je to jako nenapít se po lázních banánového mléka.
Tak jsem si říkala… Nechceš se mnou zajít na banánové mléko?
I v takovéhle situaci myslíš na jídlo?
Už to mlíko asi nepotřebuju.
POZDĚ
POZDNÍ UVĚDOMĚNÍ
Překlad titulků: Vixo