LJUBAV U SUSJEDSTVU
Kao da si cijelu dušu unijela u ovu tortu.
Ili mi se samo čini?
Imaš pravo.
Umiješala sam brašno i šećer.
Znala sam. Želiš dobiti peticu.
Ali nije li ovo malo previše za nas?
Netko će pojesti ono što ostane.
Što je?
Zakasnile smo.
Stvarno mu ide posljednjih dana.
Rastu mu i ocjene i popularnost.
-Mo-eum? -Da?
Stres u školi ponekad je doista zastrašujući.
Oslijepili su.
Sigurno im je teško.
Sažalijevam ih.
„Associate with.”
Pridružiti se nekome ili nečemu.
„One's mind goes to something.”
One's mind goes…
Nemoj hodati i čitati.
Spotaknut ćeš se.
I ako padnem, naučit ću novu englesku riječ.
Tko te sili na ovakav život?
Ti si kriv.
Prestao si plivati prije godinu dana, a već si me sustigao.
Četvrti si najbolji učenik.
A, to?
Odgojila sam čudovište.
Trebala sam te odbiti kad si me molio za pomoć.
A što ćeš sada?
Već znam računanje i geometriju.
Nemaš pojma o matematici.
Danas ste imali domaćinstvo?
Je li ostalo torte?
Molim? Ono prije nije ti bilo dovoljno?
Sve sam pojela.
Baš si škrta. Nadam se da će ti se nakupiti na bedrima.
Pokušavaš me prokleti prije zadnjeg razreda? Povuci to što si rekao.
Povuci, rekoh.
Nisi jedina. I ja idem u zadnji razred.
Bio si sportaš, pa se ne debljaš!
KAŠNJENJE KASNO, KASNITI
EPIZODA 11 ZAKAŠNJELO
Što mi je s očima?
Mislim da su maske u hladnjaku.
Uzeo sam iz stražnjeg reda.
To je danas.
Pa što? Već sam mu odgovorila.
Gotovo je.
Bože.
Hej! Rekao sam ti da ne otvaraš prozor kad tako izgledaš.
Izgledaš kao Shrek.
Maska od metvice. Hoćeš da te ubijem?
Radije je pojedi. Ne stavljaj to na lice.
-Kao da stavljaš ruž na svinju. -Ne zanima me.
Ubit ću te danas pa makar završila u zatvoru.
Seok-ryu, dođi jesti!
Dolazim i ja, teta Mi-suk!
Kakav prizor!
-Nemoj me živcirati od jutra. -Bože!
Razvedimo se.
Što?
Tražim razvod.
Razvod?
Tako iznenada.
Jesi li dobro razmislio?
Razmišljam o tome 20 godina.
Nije čudo što je sve ovako završilo.
Provodimo više vremena razdvojeni nego zajedno.
To je…
Da, imaš pravo.
Moralo je ovako završiti.
Bilo je samo pitanje tko će to prvi reći.
Poslije ćemo o pojedinostima.
Danas sam preumorna.
Nije čak ni…
pitala zašto.
Kod kuće si?
Danas ne radim.
Rekla si da mi imaš nešto reći.
Doznala sam kamo idem.
Kamo?
U Afriku.
Javi mi kad riješiš papirologiju.
U redu.
Kad ćemo reći Seung-hyou?
Evo hrane.
Jest moje, ali baš je ukusno.
Nije li ovo previše?
Želim svoju zdjelu. U ovu će svi sliniti.
-Barbarski. -Blesane.
Koga briga? Svi smo obitelj!
Počisti sobu, a onda glumi čistunca.
Pa ti živiš u svinjcu.
Što si to rekao, orangutane?
Hvala, teta Mi-suk.
-I ona je zahvalna. -Hej!
Baš je dobro.
Bolje od Michelinova restorana u kojemu sam bio.
-Stvarno? -Da.
Ne znam tko je to, ali bolje kuham od njega, zar ne?
Ne znaš što je Michelin?
Mi-suk!
Sigurno se šali.
Lagala si da si bila dobra u školi, zar ne?
Rekla si da si bila pametna kao Hye-suk, ali nije bilo tako?
Ne jedi. Daj mi žlicu.
-Mama. -Da?
-Ubacila si i grah? -Da?
U riži je već bio grah.
Rekla sam ti da mrzim grah.
Seok-ryu, grah je zdrav, samo ga pojedi. U redu?
Blesane mali!
Baš si glasan.
Pojeo si sva vražja jaja.
Tata, trebam proteine.
Tvoj ostarjeli tata još više treba proteine, klipane!
Stišaj se.
-Mama? -Da?
Osjećam li to inćune?
-Inćune? -Imala sam viška.
Stavljanje inćuna u bibimbap pravi je grijeh!
I teško ih je jesti. Tako su mali.
Dajte mi žlice. Nitko neće jesti osim Seung-hyoa.
Ne budi takva.
-Čekaj. -A toliko sam se trudila.
Hvala na jelu.
-Hej. -Da?
Dong-jine, drago mi je da jedeš umjesto da piješ taj shake.
To ću poslije.
Pojedi sav grah.
I tebi treba proteina.
Stavila si sve da se ne baci?
Zašto učiš francuski?
To je francuska kuharica. Kupila sam je zbog ilustracija.
Ali nemam pojma što piše.
Blanquette de veau je varivo od teletine.
Slavno francusko domaće jelo.
Zar nisi zaboravio francuski?
Sigurno bih mogao pročitati.
Zašto ga nikad ne koristiš?
Da idem okolo i govorim:
„Bonjour, mademoiselle”?
Grozno.
Bolje da ti nisam frendica.
Hej, pročitaj mi ovo.
Ima puno teksta. Trajat će vječno.
Ne, ne sve. Samo malo.
Pročitaj ovu stranicu.
Kako dosadno!
Blanquette de veau
jelo je koje simbolizira francusku domaću kuhinju.
Koriste se uobičajene namirnice, a priprema je jednostavna.
Jelo odlikuje sofisticirani ukus.
Coq au vin znači „pijetao u vinu”.
S piletinom i povrćem pirjanim u vinu,
to je tradicionalno jelo.
Dakle, probudila sam se,
a tvoje je lice bilo ovako blizu mojem.
A onda se odjednom ondje pojavila duga.
Baš zanimljivo. Morala sam je dodirnuti.
Vruće je.
Što?
Gotovo sam dobio toplinski udar dok sam ti radio uslugu.
Zamolila si me da ti čitam knjigu, a onda si zaspala.
Da, zato što…
Reci mami da ću postaviti nadstrešnicu.
Zašto se duga pojavila ondje?
Odakle stiže svjetlost?
Baš neobično.
Hej!
Hej, je li ti glava dobro?
Nije pukla?
Što je to bilo?
Što si radio? Jesi li dobro?
Nemoj toliko cmizdriti.
Baš neobično.
Hej.
Ovo ti govorim kao profesionalna zdravstvena radnica.
Bit ćeš dobro, preživjet ćeš.
Bude li posljedica, pozvat ću hitnu… Ne.
Poslat ću ti policiju.
Kao da ti je prije trebala murja.
Kako to misliš?
Lice ti je bilo crveno.
Što je?
Nešto je bilo sa Seok-ryu?
Ništa nije bilo.
Uzalud sam se poveselila.
Je li Seok-ryu dobro? Čula sam da je Hyeon-jun otišao.
Jesam li previše plakala?
Izgledala sam kao da mi je žao?
Možda zato nije spomenuo ono mlijeko?
Jako je plakala. Nisam je želio pritiskati.
Nisam želio tražiti odgovor.
Znači, još jedan korak unatrag?
Ionako ima puno briga. Ne želim ih pogoršavati.
-Popij ovo. -Ne hvala.
Daj, samo popij.
Bolje je od piva kad si nesretan.
Bolje ćeš se osjećati.
Bože.
-Jesi li dobro? -Namjerno si je protresao.
Za boga miloga!
Jesi li dobro?
Izgledam li dobro?
Oprosti.
Baš osvježavajuće.
Znam.
Kad bi barem tebe i Seok-ryu mogli nekako ubrzati.
Ne bi više bilo briga.
Sve bi bilo osvježeno, uredno i čisto.
Što radiš?
Hej.
-Hej. -Ne.
-Bože! -Što sad?
Hej… Kamo ideš?
Mo-eum!
Ajme.
Gospodine Kang.
Gospodine Choi.
Već sam to rekao,
ali stvarno je draga.
Znam.
Želite sjesti?
Krenuo sam nekamo, ali mogu sjesti na trenutak.
Izvolite.
-Sigurno vam je vruće. -Da.
Pa,
nismo se dugo vidjeli, pa je pomalo
neugodno.
Da, i meni.
Ipak, prijatelj ste iz susjedstva.
A i iste smo dobi.
Čak ste i saslušali moje probleme.
Možda da preskočimo formalnosti.
Slažem se.
Hoćemo onda prijeći na „ti”?
Da. Ne, čekaj.
Da, Dan-ho.
Da, Seung-hyo.
-Da se vratimo na staro? -Dobra ideja.
Da. Dobro?
ROK UPOTREBE: 29. LIPNJA
CHOISSEUNG
Rok je prošao.
Gotovo je.
MLIJEKO DAEHAN
Tako je.
Dobio sam osobni zahtjev.
Pijanistica Ko Sang-hee želi otvoriti knjižaru.
Doista je slavna?
Da.
Zašto pijanistica otvara knjižaru?
Oduvijek voli knjige. Želi je otvoriti u svojem rodnom gradu.
Ondje je sada polje cvijeća.
Želim građevinu koja će se uklopiti u to,
ali imati i posebne motive.
Ima li tko kakvu ideju? Nešto dobro? Recite.
-Gdje? -Taebaek, provincija Gangwon.
Možda da zgrada postane glazba?
Što?
Napravit ćemo zgradu koja stvara zvuk.
Vjetar će zgradu pretvoriti u instrument.
Knjižara za pijanisticu.
Ali je li to realno moguće?
Opasno je…
U inozemstvu se zvuk koristi u dizajnu.
Ideš li poslije na lokaciju?
-Da. -Kad se vraćaš, kupi mi blokflautu.
-Blokflautu? -Da.
Vidio sam to negdje.
Ako se prekriju rupe na blokflauti, mijenja se zvuk.
Moguće je to izračunati.
Moram je zasvirati
i vidjeti kako možemo to primijeniti.
Taebaek, provincija Gangwon.
Bože.
Pogledajte mu oči. Pogubio se.
Volim kad tako gleda.
Zgodni luđak opsjednut poslom.
Slatka luđakinja opsjednuta Seung-hyom.
-Idem. -Dobro.
-Ne zaboravi blokflautu. -Dobro.
Halo?
Seung-hyo, jesi li slobodan večeras?
Što? Zašto?
Večerajmo zajedno kao obitelj.
Razumijem.
U redu.
Rezervirat ću nam stol.
Vidimo se.
ULITI KIPUĆI GOVEĐI TEMELJAC
Mislila sam da ste na poslu, pa koristim kuhinju.
Što spremaš? Dobro miriše.
Francusko jelo. Samo ga kopiram.
Toliko strastveno želiš kuhati?
Da.
Što više pokušavam, to više želim.
Zabavno je.
Ipak, volio bih da to ne radiš.
Teško je i zdravoj osobi. Ne znam kako ćeš se snaći.
I ja jednako mislim.
Stres je otrov za tvoj želudac.
Vidjela si na ocu da to nije jednostavan posao.
Razumijem vas.
Ali čuvat ću se.
Dobro ću jesti i vježbat ću da budem izdržljiva.
Neću se razboljeti.
Smjesta prestani bude li ti teško.
Tako je.
Bude li teško, prekini i budi kod kuće.
Misliš da se nećemo brinuti za tebe?
-Zar ne, dušo? -Dobro je.
Dirnuta sam.
Obećala si, mama. Moraš se brinuti za mene.
U redu.
Bude li ti dosadno, možeš se zaposliti negdje.
Elektronika Saemsong.
-A tu je i Kekeo. -Opet ona.
-Sve isto. -Zar ne?
To je mama. Uvijek pokvari raspoloženje.
Samo kažem.
Samo u slučaju da ti bude nasmrt dosadno.
-Kakav je okus? -Dobro je.
Da? Dajte da kušam.
Yeon-du, je li se nešto dogodilo u vrtiću?
Izgledaš nesretno.
A-ron mi je danas rekao
da nemam mamu.
Sigurno si se uznemirila.
Što si učinila?
Ono što si mi rekao.
Da nemaju sve obitelji mamu i tatu.
Društvo je stvorilo ideologiju
kakve su „normalne obitelji”.
Odlično.
Ali glupi su, pa ne znaju što je to ideologija.
Tata, sigurno možeš ovako rano odlaziti s posla?
Tvoja dadilja je ozlijedila leđa, pa ne može više dolaziti.
Nemam izbora dok ne nađemo novu.
Kad će doći nova dadilja?
Ne znam. Nitko se nije još javio.
A što kad bih…
ja radila taj posao?
Gospođo Jae-suk!
Hej, Mo-eum.
-Mo-eum! -Hej, Yeon-du.
Drago mi je što si došla.
Pripazi malo na ured.
Vodim Yeon-du na sladoled.
U redu je, ja ću kupiti.
Ne, ja joj želim kupiti. Idemo, Yeon-du.
-Dobro. -Idem i ja.
Stvarno želim ići!
Tata je jako zaštitnički raspoložen.
Vjeruješ li mi da mogu paziti na nju?
Tko pazi na koga? Ti?
Da, zasad ću ja paziti na Yeon-du.
Stvarno ne moraš.
Ma daj. Pa čemu služe susjedi?
Ovdje smo da si pomažemo. Samo pričekaj malo.
-Vraćam se. -Bok.
-Idemo. -Mama.
-Yeon-du…
Mama…
Oprosti na onom prije!
Nakon onoga sa Seok-ryu…
I nakon što sam čula tvoju priču, preplavile su me emocije.
Bila je to neka vrsta privremenog ludila.
I meni je žao.
Koliko god iznenada bilo,
trebao sam to izbjeći.
Pa…
Dobro.
Pa…
Ja sam više kriva.
Možemo li se složiti da smo oboje pogriješili?
-Slažem se. -U redu.
-Dobro. -Da.
U redu.
-Osim toga… -Da?
Odbio sam ponudu tvoje majke da pazi na Yeon-du.
U redu je.
To je između tebe i moje mame.
Ne brini se za mene.
Hvala. Pokušat ću čim prije pronaći novu dadilju.
-Tata! -Hej.
Tata, kupila mi je brdo sladoleda.
Baš imaš sreće. Jesi li joj zahvalila?
Uključila sam klimu. Zašto je tako vruće?
Neizdrživo je vruće. Što se zbiva?
Kakva je hrana?
Bio sam ovdje s jednim klijentom.
Svidjelo mi se.
Da, ukusna je.
Dobra je.
Pravo olakšanje.
Obično je teško dobiti stol ovdje.
Srećom, netko je otkazao, pa su imali prazni stol.
Razumijem.
Iskreno, pozvali smo te jer ti imamo nešto reći.
Što?
Dobila sam premještaj.
Shvaćam.
Kamo ideš? Na koliko dugo?
U Afriku. Potrajat će.
Afrika…
Uspijem li, doći ću te posjetiti.
Bilo bi lijepo i da ti pođeš, tata.
Seung-hyo.
Razvodimo se.
Što?
Naš se brak odavno raspao.
Zaključili smo da nema smisla da budemo prisilno zajedno.
Mislimo da će tako biti najbolje za sve.
Seung-hyo, mogu ti samo reći da mi je žao.
Nadamo se da razumiješ.
Što ja tu imam razumjeti?
To su vaši životi.
Ne brinite se za mene. Radite što želite.
Oprostite. Zaboravio sam na nešto hitno.
Moram ići.
Stvarno ideš u Afriku?
Nije ti stalo do mene i Seung-hyoa?
Ti ne poštuješ moju karijeru.
Misliš da ima smisla da ostaviš obitelj na više godina?
Obitelj?
Nemaš pravo to reći.
Praktički živiš u bolnici i rijetko dolaziš kući.
Kad smo bili u Francuskoj, posjetio si nas samo jednom.
Nalažem ti da ostaneš u Koreji!
Bože!
Razgovarat ćemo poslije.
-Halo? -Ja sam.
Možeš li razgovarati?
Ne, žao mi je.
Nazvat ću te poslije.
Da, oprosti. Zdravo.
-Tko je to? -Kolega s kojim idem.
Poslovni poziv.
Sigurno je poslovni? A ne drugi razlog zašto ideš?
Kako to misliš?
Mogla si otići nekamo drugamo.
Ali ondje su građanski rat i terorizam!
Zašto želiš ići ondje gdje je opasno?
Zato što Korejci žive i ondje.
Zašto bih išla samo u sigurne i ugodne države?
Samo zbog osjećaja dužnosti?
Zato je žena s djetetom tako tvrdoglava?
Sad bi bilo dosta! Ne mogu više!
-Hye-suk! -Što je?
Želiš da ostanem kod kuće, podižem dijete i čistim?
Onda se nisi trebao oženiti sa mnom.
Samo to imaš za reći?
Nisam se trebala udati za tebe.
Nisam trebala roditi Seung-hyoa.
-Hej! -Sputavaš me!
Zatočio si me ovdje s djetetom!
Da nema Seung-hyoa,
ne bi mi se ovo događalo.
Volim Seung-hyoa,
ali ne mogu biti samo mama.
Seung-hyo.
Ratatouille je tipično jelo za Provansu.
Dodajte začine i maslinovo ulje patlidžanima, tikvicama i rajčicama.
Kuhajte dok ne nastane varivo.
Ratatouille je bio dobar film.
Idem.
Nastavi.
CHOISSEUNG
Zašto me zove ovako kasno?
Halo?
Molim?
Hej, Choisseung.
-Ustaj. -U redu.
Vi ste djevojka s kojom sam se čula?
Da.
Mladić je sam pio, a onda se odjednom onesvijestio.
Imala sam osjećaj da će se to dogoditi.
Izgledao je kao da ga nešto muči. Pio je sa suzama u očima.
Pokušala sam ga probuditi, ali ništa.
Što sam mogla?
Pritisnula sam prvi broj na telefonu i dobila vas.
Hvala vam.
Hej, idemo.
Pokušaj ustati.
Nije još platio.
Što?
Šališ se?
-Bože. -Gdje ti je novčanik?
Koliko je?
Baš si morao naručiti dva jela koja nisi ni pojeo.
Ne mogu više.
Ni da mi život ovisi o tome.
Provedi noć ovdje
ili dođi sebi i pođi kući. Snaći ćeš se.
Iscrpljena sam.
Ne idem kući.
Budiš li se?
Kažem da ne idem kući.
Ne budi pijanica.
Onda ćeš ovdje spavati?
Hej.
Večeras
bio sam na večeri
s majkom i ocem.
Pa što?
Pa…
Bilo je to prvi put nakon fakulteta.
Tvoja obitelj to stalno čini.
Uvijek jedete zajedno.
Ali za mene,
ovo je bilo nešto najteže.
Danas sam to odradio, ali…
Nije važno.
Nismo ni dovršili jelo.
Hej.
Kad god dođem kod tebe,
na nečemu ti zavidim.
Na obiteljskoj slici.
U našoj kući
imamo sve…
osim toga.
Ne, nije to.
Izgleda kao da imamo sve.
Ali nemamo ništa.
Choisseung.
Roditelji mi se razvode.
Što?
Oduvijek sam se bojao…
da će stići ovaj dan.
Kad sam imao šest ili sedam godina,
i kad sam imao 18…
Ali…
Sad imam 34 godine.
Kasnije nego što sam očekivao.
Ali ipak se bojim.
Premda sam sad odrasla osoba,
zašto me razvod roditelja i dalje boli?
Moji mama i tata…
Znam da imaju svoje živote.
Ali…
Umjesto da budu sretni razdvojeni…
više bih volio da budu sretni zajedno.
Jesi li se otrijeznio?
Što se događa?
Što je bilo?
Što radiš ovdje?
Što ja radim ovdje?
Daj mi to.
-Što? -Troškovi prijevoza i zdravstvene skrbi.
Morala sam te dovući ovamo iz bara.
Gotovo sam slomila kičmu.
A račun ti je iznosio 47 000 vona. Daj mi novac.
Dobro, vratit ću ti.
-Želiš ga sada? -Zaboravi.
Boli te glava? Želiš vode?
Da, užasno me boli glava.
Gdje je voda? Zar nisi…
Zašto nisi ovo bacio? Istekao je rok trajanja.
Pokvarit ćeš želudac.
Da.
Zaboravio sam da ga trebam baciti.
Sjećam se da sam pio.
Nisam učinio nikakvu glupost?
Zamalo si učinio nešto jako glupo.
Što?
Reci mami i tati
kako se uistinu osjećaš.
Nemoj plakati sam kao kad ti je mama otišla.
„Ne idi.” Zašto je to tako teško reći?
Idemo. Otrijeznio sam se.
Cijelo me vrijeme gnjaviš da se trebam osloniti na tebe.
Zašto se ti ne osloniš na mene?
Jesam.
Što?
Pridržavala si me na putu ovamo.
Tako si snažna. Takva si rođena.
Trebala sam te ostaviti na ulici, ti mali…
Popravi si ovratnik, blesavice.
Sve je to zbog tebe.
OBITELJSKI SUD U SEULU
Nisam znao da se mora čekati mjesec dana.
Moramo opet doći na sud. Što ćeš napraviti?
Uzet ću dopust i vratiti se.
Pada kiša.
Imam kišobran.
I na dan našeg vjenčanja i prijave braka
također je kišilo.
Istina.
Zato su svi mislili da ćemo biti sretni zajedno.
Kako smo onda završili ovdje?
Nismo se puno svađali.
Nismo se imali prilike svađati.
Kriviš mene?
Krivim sebe.
Uzmi.
Ne, čekaj…
Sigurno ima barem jedna.
Što? Sutra odlaziš?
Tako je ispalo. Hitno je.
Ali, ipak,
nema razloga za to.
Nazvat ću Jae-suk i In-suk.
-Neka dođu. -Stani.
Molim te! Ne diži paniku.
Ionako sam ih nedavno vidjela.
Brzo ću se vratiti.
Da, ali ipak…
Evo malo kozmetike. Podijeli s ostalima.
Iz Francuske.
Upotrijebi je i nemoj ostarjeti dok me nema.
Derište jedno.
Obavezno me često zovi.
Kad poželiš kimchi ili govoriti korejski.
Nazovi me bude li te nešto mučilo.
Dobro, hoću.
Zašto tako naglo?
Teta Hye-suk.
Seok-ryu, bila si kod kuće?
-Mislila sam da te neću vidjeti. -I ja.
Bila bih tužna da ste samo otišli.
Seok-ryu, svašta si prošla.
Ali ne brinem se za tebe. Dobro te poznajem.
Oduvijek sam ti zahvalna zbog toga što brineš za Seung-hyoa.
Provjeri ponekad kako je dok ja ne budem ovdje, dobro?
Uđi. Zdravo.
Bože. Idem. Bok.
Teta Hye-suk.
Seung-hyo je tužan.
Seung-hyo…
Kao dijete, stalno je čekao da mama dođe.
Kao u vječnoj igri skrivača.
Sakrio bi se da ga nitko ne nađe.
Ali mislim da je čekao da ga mama nađe.
Hvala ti što si mi rekla.
Mi smo iz Hitne. Gdje je pacijent?
Komad hobotnice zapeo mi je u grlu.
Zalijepila se za grlo. Moramo je izvaditi.
Otvori usta.
Pojela je otrovnu gljivu!
Zašto ju je jela?
Ovdje!
Ugrizla ju je plavoprstenasta hobotnica!
Otkud takva hobotnica u kaljuži?
Što da radim?
Ne mogu sama.
VOLIM TE, KALJUŽO
Dan-ho?
KALJUŽA-MAN
Kaljuža-Man!
Ti riješi otrovnu gljivu.
A ja ću hobotnicu.
Kaljuža-Man. Imamo i plavoprstenastu hobotnicu.
Takve su hobotnice otrovne zbog tetrodoksina.
Moramo je ukloniti.
Sve ovo ne bi bilo moguće bez tebe, Kaljuža-Mane.
Luđakinjo!
Stvarno nisam normalna.
Izgubila sam razum.
Yeon-du!
Mo-eum!
Od danas ćeš biti kod nas?
Trebala si me probuditi.
Čula sam da si noćas radila i tek jutros stigla kući.
Moraš se naspavati da bi spašavala ljude.
Ti si jedina koja brine za mene.
Ali gdje je moja mama? Zašto si sama?
Ovdje sam.
-Ideš nekamo? -Da, a i vi idete sa mnom.
Yeon-du.
U kupalištima se obavezno jede juha od algi i sikhye.
To smo naučili od starijih.
Nemoj to zaboraviti.
A također i ova kuhana jaja.
Imaš pravo.
Da ti ga oljuštim?
Ja ću.
Ajme, baš je pametna.
Gospođo Do! Ovdje!
Ajme! Hej!
Odmah se vraćam.
Joj, ne mogu vjerovati!
Svi ste ovdje!
Znaš kako se to radi.
Baš si ga zgnječila.
Hoćeš jesti jaja ili krumpiriće?
-Krumpiriće. -Dobro!
Evo ga, stiže!
Baš je fino!
Yeon-du.
Hoćeš vidjeti nešto kul?
Dobro.
Kad se dođe u kupalište,
i ovo je obavezno, ali zaboravila sam.
Evo.
Ta-da! Kapica za glavu od ručnika!
Ajme! Baš si slatka!
Pogledaj. I ona ga ima.
Baš lijepo jedeš!
Da ti oljuštim jaja?
Nisam gledala zbog toga.
Molim?
Gledala sam jer ima mamu, pa joj zavidim.
Ja nemam mamu.
Kako to misliš da nemaš mamu?
U tvojem prelijepom licu
jasno vidim i tvojeg tatu i tvoju mamu.
Yeon-du.
Svi jednom krenu na to putovanje.
Tvoja je mama samo otišla malo ranije.
I moj je tata rano otišao na to putovanje.
U zamjenu mi je poslao puno prijatelja da ne budem usamljena.
-Stvarno? -Da.
Možda su se tvoja mama i moj tata susreli ondje.
Onaj dan kad si tražila krugove,
možda su nas oni spojili
da se zajedno zabavljamo.
I da postanemo dobre prijateljice!
Zabavno mi je s tobom.
I meni.
Odsad ćemo se zabavljati zajedno.
Uživat ćemo svaki dan.
U redu.
Dobro. Što kažeš da se sada zabavimo?
Oljuštit ću ga.
Gotovo te ne viđam zadnjih dana.
Nisi bio kod kuće par dana.
Da.
Došao sam po odjeću. Moram ići.
Međutim…
Sutra odlazim.
Sretan put.
Često ću se javljati.
Zvat ću i slati ti poruke.
Rođendan ti je potkraj godine…
Ne moraš.
Kad bih to čuo kao dijete, veselio bih se.
Čekao sam.
Bilo je dana kad sam te trebao.
Ali ne više.
Seung-hyo.
Što radiš?
Zašto sjediš ovako u mojem uredu?
Zašto si prao kosu na poslu? Nisi bio kod kuće?
Imao sam posla.
Što radiš ovdje? Što se zbiva?
Moram ti nešto dati.
Hej, Seok-ryu!
Nije skuhano! Ne smiješ to jesti!
Želiš u bolnicu?
Pojedi salatu.
Dong-jin, prestani trčati i dođi.
Vruće je.
-Moramo jesti na krovu? -Borimo se vatrom protiv vatre.
A ozračje je lijepo.
Gyeong-jong, podočnjaci su ti se spustili do poda.
Znam. Izgleda kao rakun.
Mislili bi da si jedan od njih.
Došao sam iz noćne smjene.
Pa zar ne bi trebao malo odspavati?
Nismo znali.
Ne, u redu je.
Umora se ne možeš riješiti samo spavanjem.
Moraš se ovako zabavljati s obitelji.
Tako se opuštaš.
Da, imaš pravo. Lijepo je biti ovako zajedno.
Čujem da niste išli na odmor koliko ste posla imali.
Smatrajte ovo odmorom, dobro?
Dušo, idemo se slikati. Imamo još filma?
-Zaboravi. Što će nam fotke? -Za uspomenu.
-Dobro izgledaš. -Nemoj.
-Samo da se slikamo. -Ma daj.
-Sjedni s roditeljima. -Dođi.
Jednu za uspomenu.
U redu.
Užasno izgledaš.
-Ovako? Jedemo. -Nasmiješite se. Približite se.
Smiješak!
-Seung-hyo. -Smiješak.
Jedan, dva, tri. Ptičica! Tako je!
Čistila sam sobu
i slučajno naišla na nju.
Hvala.
Sad i ti imaš obiteljsku fotografiju.
Sigurno nećeš otići u zračnu luku ispratiti mamu?
Znaš li kad joj je let?
Ne.
Zna li tvoj tata?
Nazvat ću ga.
OTAC
Baš sam te želio nazvati.
Što?
To je učinila?
Tata.
Što je bilo?
I mene su sad nazvali.
Našli smo kovčeg Seo Hye-suk na terminalu.
Prvo je odnesen među izgubljene stvari.
Ima oznaku Ministarstva vanjskih poslova, pa su ga poslali ovamo.
Danas treba otputovati. Krenula je u zračnu luku.
Razumijem.
Nazvat ću je.
Pokušali smo i mi.
Telefon joj je ovdje.
-Kime? -Da, gospodine?
Samo trenutak,
Ako je izgubila kovčeg i telefon,
znači da je u velikoj nevolji?
Svi su joj kontakti na telefonu.
Znate li kombinaciju?
Rođendan joj je 17. lipnja.
Nije to. Pokušaj svoj i tatin rođendan.
U redu.
Otvoren je!
Koji su brojevi?
Datum vjenčanja.
Što misliš, gdje je?
Možemo li doći do nje?
SE-HWAN
Hej. Jesi li stigla?
Halo?
-Tko je ovo? -Choi Gyeong-jong.
Zdravo.
Objasnit ću poslije zašto je ženin telefon kod mene.
Znate li gdje se nalazi?
-Što? -Je li došla u zračnu luku?
Zračnu luku?
Danas ide na novu dužnost.
Ne znam kad joj je let.
Kakvu novu dužnost?
Odlučila se umiroviti. Niste znali?
Što?
Valjda vam nije rekla.
Ne znam trebam li vam ovo reći,
ali Hye-suk se ponaša neobično.
Kakvo je ovo cvijeće?
U čast tvojeg umirovljenja i rada svih ovih godina.
Umirovljenja? Molim?
-Što? -Ajme.
Volim miris đurđica.
Ali tko ide u mirovinu?
Pa…
Gotovo sam zaboravila. Kad ćeš me poslati na teren?
Ne kažeš li mi uskoro, pitat ću ministra.
Hye-suk…
Što radiš? Plašiš me.
Baš su lijepe.
Rekao sam joj da neće dobiti premještaj.
Jasno je to prihvatila.
Ali kao da je zaboravila.
Kao da je čula prvi put.
Moram je smjesta naći.
Znate li kamo je mogla otići?
Baš je okrutna.
Kako je mogla otići bez pozdrava?
Ledena Princeza dostojna svojeg nadimka.
Kako je mogla samo ostaviti dar i otići?
Rekla je da joj je žao i da će se uskoro javiti.
Znači da ga možemo otvoriti?
Ovo je Chatin?
Skupo je.
Čekaj!
Stručnjakinja sam za kozmetiku.
Ovo je krema?
Da vidimo što piše.
-„Blagi…” -Toniranje?
Krema za sunčanje.
„Blagi…”
Kvragu!
Ovo je zemlja korejskog pisma!
Zašto koriste te krivudave znakove?
Nazvat ću Hye-suk poslije.
Ne, pitat ću Seok-ryu.
Ajme, ne mogu to ni gledati.
Bože. Seung-hyo! Seok-ryu! Drago mi je što ste došli.
Teta Mi-suk, znate li kamo je otišla moja mama?
-Što? -Molim vas, nađite je.
Ali što je uzrok kvara?
Ovo sam našao u perilici.
Bože.
Čekajte.
Šafran.
Uzimaš toliko lijekova, a to ne znaš?
Što?
Nije to šafran.
-Možda je saponin? -Da, tako je.
I ja sam mislila da je saponin.
U mojoj si torbi ostavila časopis na engleskom.
Časopis?
Nema šanse.
Umirovljenje? Molim?
Sigurno sam ponijela mobitel.
Lako ih je zamijeniti.
Da. A i iste su veličine.
Može ih se zamijeniti.
Gdje mi je kovčeg?
Što radim ovdje?
Kvragu.
Jučer smo se čuli.
Rekla je da ida u planine.
Ne znam gdje točno.
Jedina planina na koju je Hye-suk mogla otići je Gajeongsan.
Ondje se nalazi onaj hram.
Tata, ovuda.
Zdravo.
Oprostite, jeste li vidjeli ovu ženu?
Da, vidjela sam je.
Došla je sama.
Gdje ste je vidjeli?
Dugo je sjedila ondje.
-Hvala. -Hvala.
Vidjela ju je prije, znači da je već otišla.
Idemo.
Ovo je napisala mama.
To je njezin rukopis.
Iskreno, katolkinja sam.
Ali budući da je Buddha sućutan i milosrdan,
možeš li mi uslišati molbu?
Molim te, nemoj da zaboravim na muža i sina.
MOLIM TE, NEMOJ DA ZABORAVIM NA MUŽA I SINA
Gospodine Choi, mislim da je već otišla. Bez brige.
Hej, Choisseung.
Kad se spustimo, pretražit ćemo restorane, hotele i terminale.
U redu.
Tata, ovo je mamina cipela.
Što?
Siguran si?
Jesam.
Misliš da joj se nešto dogodilo?
Pretražimo okolinu.
Ovdje je litica.
Sve je mračnije.
-Idem dolje. -Ja ću.
Ako zatreba, mogu joj više pomoći od tebe.
Onda ćemo se spustiti zajedno.
Ne, spustit ću se s vrha.
A vas dvoje uspnite se po stazi.
Seung-hyo, obećavam ti,
naći ću tvoju mamu.
Budi oprezan.
Idemo je potražiti.
Pazi!
Oprosti.
Neće biti dobro.
Previše žuriš. Možeš se ozlijediti.
Primi me za ruku i idemo polako.
Bez brige. Bit će dobro.
Najpametnija je članica Lavande.
Istina.
Idemo.
Naći ćemo ti mamu.
Hye-suk!
Hye-suk?
Hye-suk!
Hye-suk, probudi se.
Hye-suk.
Jesi li pri svijesti?
Dušo.
Čuješ li me?
Da.
Hvala ti puno.
Jesi li ozlijeđena? Boli li te?
Moja noga.
Istegnula sam gležanj.
Počelo se mračiti, a bila sam sama.
Željela sam pozvati pomoć, ali nisam imala mobitel.
Zašto si sama došla ovamo?
Zašto mi nisi ništa rekla?
Zašto si lagala o poslu?
Željela sam te umiriti.
Ne.
Ne, nije istina.
Štitila sam svoj ponos.
Nisam željela biti ostavljena.
Zašto bih te ostavio?
Znao sam da me više ne voliš,
ali bila bi mi dovoljna i samo tvoja sjena.
Desetljećima sam gledao kako odlaziš.
Nije istina.
Kad god bih ti se približila, ti bi se udaljio.
Uvijek sam se ja približavala tebi.
Nedostajala si mi.
Kad si bila u Francuskoj,
kad si bila u Africi,
kad si bila kod kuće u Koreji,
nedostajala si mi.
Zašto si nikad to nismo rekli?
Kako smo završili ovdje?
Bože.
Mama!
Tata!
Seung-hyo!
G. Choi! Teta Hye-suk!
-Seok-ryu. -Jeste li dobro?
I ti si došla.
Seung-hyo, u redu je.
Nisam ozlijeđena. Žao mi je.
Prestrašio si se?
Seung-hyo.
Zašto mi ovo radite?
Razvod.
Odlazak bez da me pitate…
Zašto me niste pitali?
Zašto?
Zašto vas nije briga kako se osjećam?
Svaki Božić tražim od Djeda Mraza…
„Neću plakati.
Bit ću dobar.
I zato…
Vrati mi moju mamu.
Zato…
Daj da objedujem zajedno s mamom i tatom.”
Znate li…
Znate li koliko sam se trudio biti dobro dijete?
A sad sam odrastao.
Ne želim više mariti za to!
Ali…
kad vidim vas dvoje…
kao da opet imam sedam godina.
Cijeli sam život proveo tako.
Iako sam odrastao, kao budala…
i dalje…
želim objedovati s mamom i tatom.
Oprosti.
Oprosti, Seung-hyo.
Seung-hyo.
Žao mi je.
Mislila sam da me mrziš.
Ne mogu biti samo mama.
Seung-hyo.
Stvarno mi je žao.
Nisam bila pri sebi. Nisam tako mislila.
Oprosti.
Oprosti, Seung-hyo.
Volim te.
Toliko te volim.
Napravila sam toliko pogrešaka.
Uvijek si se osjećao
puno opuštenije s Mi-suk nego sa mnom.
Imaš pravo.
Opušteniji sam s njom.
Ali ipak…
Ipak…
Uvijek…
Uvijek si mi nedostajala.
Idemo kući, mama.
Još te trebam.
Seung-hyo, tako mi je žao.
Zbog mene se osjećaš usamljeno, zar ne?
Tako mi je žao.
Ali toliko te volim.
Ne plači, Seung-hyo.
Neću te nikad više ostaviti.
Toliko te volim. Oprosti.
Tata, jesi li dobro?
Ja ću je nositi.
Da.
Moja je supruga.
Ja ću je nositi.
Nemoj se miješati.
Shvaćam.
Jesam li teška?
Nimalo.
Laka kao pero.
Ne, laka kao zrak.
Prestani.
Razmišljala sam malo.
Stvarno si odgovaraju.
Nazvala si?
Ne, sad će doći.
-Evo ih! -Gdje?
Hye-suk!
Bože! Derište jedno!
-Čekaj. -Hej!
Znaš koliko smo se brinule?
Mislile smo da se nešto dogodilo!
Popij ovo prvo!
Najbolji lijek za smirenje živaca.
Dosta!
Zašto ste vani u ovo doba?
Ne pravite gužvu. Idite kući.
Bože.
-Stvarno želiš da odemo? -Da.
Nećemo se čak ni zagrliti?
Vruće mi je i znojna sam.
Moram pod tuš.
-Dušo, pomogni mi. -U redu.
Hvala na svemu danas.
Laku noć.
Bože.
-Hvala. Idite kući. -Hye-suk!
Daj, dođi da se rukujemo.
Hajde. Hej!
Pogledajte je. Posve je dobro.
Lavande, idemo kući.
-Kući? -A ti ovo popij.
-Moraš se smiriti više od nje. -Dobro.
Seok-ryu, Seung-hyo. Svaka čast.
Obično istegnuće,
ali ipak ćeš sutra otići na rendgen.
U redu.
A moraš otići i na snimanje mozga.
Čuo sam što se događa s tobom.
Nisi još rekao Seung-hyou?
Nisam.
Vjerojatno nije ništa.
Samo da bace pogled. Ne boj se.
Čak i ako nisi dobro,
bit ću uz tebe.
„U dobru i zlu,
u bolesti i zdravlju,
voljet ću te sve dok nas smrt ne rastavi.”
Obvezali smo se.
Odavno sam zaboravila na naše zavjete.
Sad si ih se sjetila.
Sigurno si iscrpljena. Istuširaj se i odmori.
I ti.
Čekaj.
Samo malo.
Želiš li
da te odvedem do kupaonice?
Bi li mogao?
Hajde.
Što ti je to u ruci?
Blokflauta.
Sviraš li po noći, privući ćeš zmije.
Neću je svirati.
Moram napraviti model, analiziram njezinu strukturu.
Kad smo ih rastavljali kao klinci, unutra je bila hrpa sline.
Oprosti.
Sutra idem na poslovni put. Neću biti kod kuće.
Shvaćam.
-Kamo ideš? -U provinciju Gangwon.
Kad se vraćaš?
Za oko dva tjedna.
Zašto tako dugo?
Pa nije to inozemstvo. Poslovni put od dva tjedna?
Projekt je važan.
Idi i ti ako ti je dosadno.
Ako stvarno nemaš što drugo raditi.
Mislim da nema šanse.
Sretan put.
Hvala.
U redu.
Bok.
Kad spremate školjke,
morate odrezati i ukloniti vlakna iznutra.
Sad ćemo ih blanširati.
Pazite da ih ne kuhate predugo.
U redu.
Što ćete s prozorima?
Nije zabavno biti sama.
Zamislite da je usnik ulaz u zgradu.
Bit će sagrađena od debla.
Kad zrak bude prolazio kroz otvore, stvarat će zvuk.
Dosadno mi je.
Danas
spremam coq au vin.
Coq au vin znači „pijetao u vinu”.
S piletinom i povrćem pirjanim u vinu.
Tradicionalno francusko jelo.
Što?
Stao je?
To je kraj?
Seok-ryu.
Što, zaboga, govori?
Znam!
MLIJEKU DANAS ISTJEČE ROK
ALI MOJI OSJEĆAJI PREMA TEBI NEĆE SE POKVARITI NI SUTRA NI POSLIJE
PRIHVAĆENA PRIJAVA ZA JUŽNI POL
Mo-eum!
-Seok-ryu! -Gdje su ključevi od auta?
-U mojoj torbi. -Tvojoj torbi?
-Posudi mi auto. -Svakako.
-Kamo ideš? -Vidjeti Seung-hyoa.
Opa!
Je li napokon prelomila?
CHOISSEUNG
GOSPODIN YOON
G. Yoone, ja sam.
Znate li možda gdje je Seung-hyo?
Seok-ryu?
Zašto se ne javljaš na telefon?
Stišao sam ga.
Otkud ti ovdje?
Bilo mi je dosadno.
Rekao si da mogu doći.
Bilo ti je dosadno?
Da.
Bez tebe, vrijeme se sporo vuče.
Bez tebe, stripovi nisu zabavni.
Bez tebe, ni na igralištu nema nikoga.
Bez tebe, svaki je dan siv.
Kao da jedem nezačinjenu juhu bez umaka od soje.
Bez tebe, kao da ne pijem mlijeko s bananom nakon posjeta kupalištu.
I zato… Hoćeš li otići sa mnom popiti mlijeko s bananom?
I u ovakvoj prilici misliš na hranu?
Mislim da više ne trebam mlijeko s bananom.
ZAKAŠNJELO
ZAKAŠLJENO SHVAĆANJE
Prijevod titlova: Vedran Pavlić