SZERELEM A SZOMSZÉDBAN
Mintha a lelked is beletetted volna ebbe a tortába.
Vagy csak képzelődöm?
Nem, így van.
Belekevertem a lisztbe és cukorba.
Tudtam. Csillagos ötösre hajtasz.
De nem túl sok ez nekünk?
Van valaki, aki megeszi a maradékot.
Tessék?
Már késő.
Komoly felszálló ágban van újabban.
A jegyei javultak, a népszerűsége megugrott.
- Mo-eum? - Igen?
Néha ennyire ijesztő az iskolai stressz.
Megvakultak.
Rossz lehet.
Sajnálom őket.
„Associate with”.
Társulni vagy összejárni.
„Társítani valamit valamivel.”
Társítani…
Ne olvass az utcán!
Felbuksz.
Lehet, de akkor is tanulok egy új angol szót.
Ki kényszerít rá, hogy ezt csináld?
Hát te. A te hibád.
Egy éve abbahagytad az úszást, és már utolértél.
A negyedik legjobb tanuló vagy.
Ja, azért?
Egy szörnyet teremtettem.
Nem lett volna szabad segítenem a faktorizációval.
De mit lehet tenni?
Geometriában már profi vagyok.
Matematikailag gáz vagy.
Ma volt háztartástanórád, nem?
Nem maradt torta?
Mi? Nem volt elég, amit kaptál?
Megettem.
Ócska húzás. Remélem, a combodra rakódik.
Hú, az utolsó évem előtt rontást küldesz rám? Szívd vissza!
Mondom, szívd vissza!
Nem csak neked lesz az utolsó éved. Nekem is.
De te sportoló voltál, nem hízol!
LATENESS KÉSŐ, KÉSNI
11. RÉSZ KÉSŐ
Mi van a szememmel?
A hűtőben van szemmaszk.
Ezt hátulról vettem el.
Ma jár le.
Na és? Már válaszoltam neki.
Akkor vége.
Jesszus!
Ne már! Mondtam, hogy ne nézz ki így az ablakon!
Ki vagy te, Shrek?
Mentolos-csokis maszk. Pofán vágjalak?
Inkább edd meg, ne az arcodra tedd!
- Mint malacnak a rúzs. - Nem kértem kommentárt.
Egyszer kinyírlak, még ha le is csuknak érte!
Seok-ryu, gyere enni!
Én is megyek, Mi-suk néni!
Rémületes látvány.
- Ne provokálj ilyen korán! - Atyám!
Váljunk el.
Micsoda?
El akarok válni.
El akarsz válni?
Ez elég váratlan.
Alaposan átgondoltad?
Már 20 éve gondolkozom rajta.
Nem meglepő, hogy ez lett a vége.
Házaspárként több időt voltunk távol egymástól, mint együtt.
Ez…
Igen, igazad van.
Nem alakulhatott másképp.
Csak az volt a kérdés, ki mondja ki előbb.
Beszéljük meg a részleteket máskor!
Most túl fáradt vagyok.
Meg sem…
kérdezte, miért.
Itthon vagy?
Szabadnapos vagyok.
Mondani akartál valamit, nem?
Megkaptam a kinevezést.
Hova mész?
Afrikába.
Szólj, ha kész vannak a papírok.
Jó.
Mikor mondjuk Seung-hyónak?
Lássatok hozzá!
Tudom, én főztem, de isteni lett!
Nem túl sok ez?
Külön tálat kértem. Belemegy a nyálunk.
Mint a vademberek.
Kit izgat? Családban marad!
A szobádra legyél ilyen igényes!
Az néz ki úgy, mint a disznóól.
Mit mondtál, te majom?
Köszi, Mi-suk néni!
- Ő is köszöni. - Na!
Hú, tényleg finom!
Jobb, mint a Michelin-étteremben.
- Tényleg? - Igen.
Nem tudom, ki az, de sokkal jobban főzök, nem?
Nem tudod, ki Michelin?
Mi-suk!
Ez biztos poén volt.
Nem igaz, hogy jó tanuló voltál, ugye?
Csak dicsekedtél, hogy olyan okos voltál, mint Hye-suk?
Fejezd be! Add ide a kanalat!
- Anya! - Igen?
- Babot is tettél benne? - Tényleg?
Nem, már benne volt a rizsben.
Milliószor mondtam, hogy utálom a babot.
De Seok-ryu, jót tesz, edd csak meg! Jó?
Te meg mit csinálsz?
Jesszus, megsüketülök!
Kietted az összes tojást!
Kell a fehérje, apa.
Apád öregszik, neki jobban kell a fehérje!
Jesszus, ne már!
- Anya? - Igen?
Ez szardella, amit érzek?
- Szardella? - Nem akartam kidobni a maradékot.
Főbenjáró bűn szardellát tenni a bibimbapba!
És nehéz kiválogatni. Olyan kicsik.
Adjátok ide a kanalat! Csak Seung-hyo ehet.
Ne csináld már!
- Várj! - Sokat dolgoztam vele.
Köszönöm az ételt!
- Hé! - Mi az?
Végre rendes ételt is eszel, nem csak azt a löttyöt.
Majd később iszom.
Edd meg a babot!
Neked is kell a fehérje.
Mindent beleraktál, amit kidobtál volna?
Miért tanulsz franciául?
Ez egy francia szakácskönyv. Szépek a rajzok benne.
De fogalmam sincs, mi a szöveg.
A blanquette de veau borjú vadasmártással.
Híres, hagyományos francia étel.
Nem felejtettél el franciául?
Biztos el tudom még olvasni.
Akkor miért nem használod?
Mondogassam mindenkinek, hogy:
„Bonjour, mademoiselle?”
Ez undi volt.
Nem maradtunk volna barátok.
Olvasd el ezt nekem!
Nagyon vastag. Ezer év alatt se végzünk.
Nem az egészet, csak egy kicsit.
Először ezt az oldalt.
Pont ez hiányzott nekem.
A blanquette de veau
a francia konyha házias ételeinek szimbóluma.
Nem kell hozzá különleges hozzávaló, és könnyű elkészíteni.
A kész fogásnak mégis igen kifinomult az ízvilága.
A coq au vin azt jelenti, hogy „vörösboros kakas”.tt
A borban párolt zöldsége csirke
hagyományos francia étel.
Figyelj… felébredtem,
és az arcod ott volt az enyém mellett.
De hirtelen megjelent itt egy szivárvány.
Nagyon érdekes volt. Meg kellett érintenem.
Megsülök.
Micsoda?
Hőgutát kapok önkéntes szolgálat közben.
Megkérsz, hogy olvassam fel, erre elalszol?
Hát, csak azért…
Mondd anyukádnak, hogy felrakok ide egy ponyvát.
Miért pont ott jelent meg a szivárvány?
Merről jön a fény?
Tök fura.
Hé!
Jól vagy?
Nem tört be a fejed?
Mi volt ez?
Mit csináltál? Jól vagy?
Jaj, ne hisztizz már!
Ez fura.
Na!
Ezt helyszínen levő egészségügyi szakemberként mondom.
Rendbe jössz. Túléled.
Ha romlik az állapotom, hívom a mentőt… Nem.
Rád hívom a zsarukat.
Már előbb kellett volna hívnod őket.
Hogyhogy?
Tök piros volt az arcod.
Micsoda?
Történt valami Seok-ryuval?
Dehogy történt.
Francba! Pedig úgy megörültem!
Hallom, Hyeon-jun elment tegnap. Seok-ryu hogy viselte?
Túl sokat sírtam?
Mintha megbántam volna?
Azért nem hozta fel a tejet?
Nagyon sokat sírt. Nem akartam erőltetni.
Majd válaszol, ha jónak látja.
Akkor megint visszakozol?
Van elég baja. Nem akarom tetézni.
- Idd meg ezt! - Kösz, nem kérem.
Jaj, idd már meg!
Jobban feldob, mint a sör, ha rossz kedved van.
Sokkal jobban fogod érezni magad.
Jesszus!
- Rád ment? Bocsi! - Direkt ráztad fel.
Nem hiszem el.
Jól vagy?
Szerinted?
Bocsi.
Tényleg üdítő.
Tudom.
Ha lenne egy ilyen katalizátor neked és Seok-ryunak,
egy szál gond se volna.
Minden üdítően tiszta és ragyogó lenne.
Mit csinálsz?
Mi van?
- Hallod? - Ne!
- Jaj! - Mi a fene?
Hé… hova mész?
Mo-eum!
Bakker.
Kang úr!
Choi úr!
Tudom, már mondtam,
de nagyon kedves lány.
Tudom.
Nem ül le?
Mennem kéne valahova, de egy kicsit leülök.
Tessék.
- Nagyon melege lehetett. - Igen.
Hát,
már egy ideje nem találkoztunk, szóval ez most…
kicsit fura.
Igen, nekem is.
De akkor is kedves szomszéd a környékről.
Igen, egyidősek vagyunk.
Elmeséltem a gondjaimat.
Mi lenne, ha hagynánk a formaságokat?
Jó ötlet.
Akkor tegeződhetünk is.
Igen. Pillanat!
Igen, Dan-ho.
Oké, Seung-hyo.
- Vagy térjünk vissza a magázódáshoz? - Igen, jobb lenne.
Igen. Ugye?
MINŐSÉGÉT MEGŐRZI: JÚNIUS 29.
CHOISSEUNG
Lejárt.
Vége.
DAEHAN TEJ
Igen.
Kaptam egy személyes megkeresést.
Ko Sang-hee zongorista nyitna egy könyvesboltot.
Ő elég híres, nem?
De.
Minek egy zongoristának könyvesbolt?
Mindig is szerette a könyveket. Az álma egy bolt a szülővárosában.
Az egész csupa virág.
Olyat szeretne, ami illik a környezetbe,
de van benne valami különleges.
Van valakinek ötlete? Valami jó? Gyerünk!
- Hol van? - Thebek, Kangvon tartomány.
Esetleg zenés épület?
Micsoda?
Egy olyan épület, ami hangokat ad ki.
A szél segítségével hangszerré alakítjuk az épületet.
Könyvesbolt egy zongoristának.
De kivitelezhető ez a valóságban?
A kockázat az…
A tengerentúlon már készültek ilyen épülettervek.
Hyeong-chan, kimész az építkezésre?
- Igen. - Visszafelé vennél egy furulyát?
- Egy furulyát? - Igen.
Láttam valahol.
Más hangot ad ki, attól függően, melyik lyukat fogjuk le.
Ki lehet számolni.
Játszanom kéne rajta,
hogy lássam, hogy lehetne átültetni.
Thebek, Kangvon tartomány.
Jóságos ég!
Nézd a szemét! Megkattant.
Imádom, mikor így néz.
Egy jóképű, munkamániás őrült.
Egy cuki, Seung-hyo-mániás őrült.
- Na megyek. - Oké.
- Ne felejtsd el a furulyát! - Jó.
Halló!
Seung-hyo, ráérsz ma este?
Micsoda? Miért?
Tartsunk egy családi vacsorát!
Értem.
Jó.
Akkor foglalok asztalt. Jó.
Szia!
TEGYÜK A FORRÓ HÚSLEVEST A RÁNTÁSBA
Azt hittem, dolgozni mentetek, és bevettem magam a konyhába.
Mit főzöl? Jó illata van.
Csak egy francia étel. Próbálom leutánozni.
Mindenáron főzni akarsz?
Igen.
Minél többet próbálkozom, annál inkább.
Élvezem.
Akkor is jobb lenne, ha nem csinálnád.
Egy egészséges embernek is nehéz. Te hogy fogod bírni?
Szerintem is.
A stressz nagyon árt a gyomrodnak.
Eleget láttad apádat. Nem könnyű munka.
Tudom, mit gondoltok.
De tudok vigyázni magamra.
Rendesen eszem, edzeni fogok, hogy javítsam az állóképességem.
Ígérem, nem leszek beteg.
De ha nehéz, hagyd abba!
Így van.
Ha nehéz, hagyd abba, és pihenj itthon.
Tán nem tudom gondodat viselni?
- Ugye, szívem? - Bizony.
Meg vagyok hatva.
Megígérted, anya. Gondoskodnod kell rólam.
Jó.
Csak pihenj, és ha elunod magad, keresel munkát.
Ott a Saemsong.
- És ott a Kekeo. - Már megint kezdi.
- Igen. - Ugye?
Anya ilyen. Mindig elrontja a hangulatot.
Csak mondtam.
Ha esetleg halálra unnád magad, és nem bírnál nyugton maradni.
- Na milyen, szívem? - Finom.
Tényleg? Hadd kóstoljam meg!
Yeon-du, történt ma valami az óvodában?
Szomorúnak tűnsz.
Ma A-ron azt mondta…
Hogy nincs anyukám.
Ez biztos rosszul esett.
És mit csináltál?
Amire tanítottál.
Megmondtam neki, hogy nincs minden családban apa és anya.
Ez csak társadalom ideológiája
arról, hogy milyen a „normális” család.
Nagyon ügyes vagy.
De ők buták, nem tudják, mi az az ideológia.
Apa, biztos nem baj, hogy mindig ilyen korán jössz el a dolgozóból?
A bébiszitternek megsérült a háta, nem tud jönni többet.
Muszáj eljönnöm, míg nem találunk másikat.
És mikor jön a másik bébiszitter?
Nem tudom. Még nincs jelentkező.
És ha…
én lennék?
Jae-suk asszony!
Szia, Mo-eum!
- Mo-eum! - Szia, Yeon-du!
De jó, hogy jössz!
Itt maradnál az irodában egy kicsit?
Elviszem Yeon-dut fagyizni.
Nem, hagyja csak! Kifizetem.
Én szeretnék venni neki. Gyere, Yeon-du!
- Oké! - Én is megyek.
Nagyon szeretnék menni!
Apukád túlságosan félt.
Biztos rám bízza, hogy vigyázzak rá?
Ki vigyáz kire? Te?
Igen, egy darabig én vigyázok Yeon-dura.
De tényleg nem muszáj.
Ugyan! Mire valók a szomszédok?
Segítünk egymásnak. Maradjon itt egy kicsit!
- Majd jövünk! - Pá!
- Menjünk! - Anya!
- Yeon-du…
Anya…
Ne haragudj a rúgásért!
Azután, ami Seok-ryuval történt…
és hallottam a történetedet, teljesen elöntöttek az érzelmek.
Valamiféle átmeneti elmezavar lehetett.
Te se haragudj!
Bármilyen váratlan is volt,
az én hibám, hogy nem hárítottam.
Hát…
Jól van.
Hát…
Inkább én vagyok a hibás.
Akkor egyezzünk meg abban, hogy mindketten kölcsönösen hibáztunk?
- Maximálisan egyetértek. - Oké.
- Jó. - Igen.
Oké.
- És… - Igen?
Nem fogadtam el, hogy anyukád vigyázzon Yeon-dura.
Jól van.
Ez a ti dolgotok.
Miattam ne aggódj!
Köszönöm. Próbálok minél előbb találni egy bébiszittert.
- Apu! - Szia!
Apu, kaptam egy csomó jégkrémet!
Nagyon szerencsés vagy. Megköszönted?
Bekapcsoltam a klímát. Miért van ilyen meleg?
Meg lehet sülni. Mi van itt?
Hogy ízlik?
Legutóbb elhoztam az egyik ügyfelet.
És megtetszett.
Igen, nagyon jó.
Igen, finom.
Akkor örülök.
Általában elég nehéz asztalt foglalni.
Szerencsére valaki lemondta, így felszabadult egy asztal.
Értem.
Igazából azért kértem, hogy vacsorázzunk együtt, mert mondanom kell valamit.
Mi az?
Megkaptam a kinevezést.
Értem.
Most hova mész? És mennyi időre?
Afrikába. És hosszabb időre.
Afrikába…
Ha tudok, kiveszek szabit és meglátogatlak.
Jó lenne, ha te is tudnál jönni, apa.
Seung-hyo.
Elválunk.
Micsoda?
A házasságunk már rég széthullott.
Úgy döntöttünk, nincs értelme erőltetni a közös életet.
Mindenkinek az lenne a legjobb, ha befejeznénk.
Seung-hyo, csak annyit tudok mondani, hogy nagyon sajnálom.
Reméljük, hogy megérted.
Mit értsek meg rajta?
A ti életetek.
Engem ne féltsetek! Csináljatok, amit akartok!
Elnézést. Elfelejtettem, hogy még van valami sürgős dolgom.
Megyek is.
Tényleg elmész Afrikába?
Szóval mi már nem érdeklünk?
Te veszed semmibe a karrieremet.
Mert mi értelme, hogy évekig távol vagy családodtól?
Család?
Nincs jogod ezt mondani.
Jóformán a kórház az otthonod, alig jársz haza!
Mikor Franciaországban voltunk Seung-hyóval, egyszer jöttél el.
Ezért mondom, hogy maradj Koreában!
Istenem!
Beszéljük meg inkább máskor.
- Halló? - Én vagyok.
Tudsz beszélni?
Nem, ne haragudj.
Később visszahívlak.
Jó, bocsánat. Szia!
- Ki volt az? - A kollégám, akivel megyek.
Munkaügyben.
Biztos munkaügyben? Nem más miatt akarsz menni?
Hogy értsem ezt?
Máshova is kérhetted volna a kiküldetést.
De ott polgárháború és terrorveszély van!
Miért akarsz ilyen veszélyes helyre menni?
Mert koreaiak is élnek ott.
Mi értelme, ha csak biztonságos országokba megyek?
Szóval csak kötelességtudatból?
Ezért ilyen makacs egy gyerekes asszony?
Na jó! Ebből elég! Torkig vagyok ezzel!
- Hye-suk! - Mi van?
Itthon maradjak a gyerekkel háztartásbeliként?
Olyan nőt kellett volna elvenned, aki támogat, nem engem!
Ennyit tudsz mondani?
Eleve nem kellett volna hozzád mennem!
És Seung-hyónak se kellett volna megszületnie!
- Hé! - Megnyirbáltad a szárnyaim!
Kalitkába zártál egy gyerekkel!
Ha Seung-hyo nem lenne,
más volna az életem.
Szeretem Seung-hyót,
de az anyaság nekem nem elég.
Seung-hyo!
A lecsó a provence-i régió jellegzetes étele.
A padlizsánt, cukkinit, paprikát, paradicsomot fűszerekkel ízesítjük.
Majd lassú tűzön összefőzzük.
A L'ecsó jó film volt.
Elmegyek.
Folytasd!
CHOISSEUNG
Miért hív ilyen későn?
Halló?
Tessék?
Szia, Choisseung!
- Hé, ébredj! - Oké.
Magával beszéltem telefonon?
Igen.
Hát, a fiatalember egymagában ivott, aztán hirtelen beájult.
Éreztem, hogy ez lesz.
Nagyon kiborult valami miatt. Könnyes szemmel csak ivott.
Próbáltam felkelteni, de nem mozdul.
Mit tehettem volna?
Felhívtam az első számot a gyorshívón, és maga volt az.
Köszönöm, hogy felhívott.
Hé, gyere!
Próbálj felállni!
Még nem fizetett.
Tessék?
Ez komoly?
- Jó ég! - Hol a tárcád?
Mennyi lesz?
Francba! Muszáj volt kérned két fogást, de meg se etted!
Nem bírok továbbmenni!
Akkor se, ha az életem múlik rajta!
Vagy itt töltöd az éjszakát,
vagy kijózanodsz, és hazamész! Döntsd el!
Kikészültem.
Nem megyek haza.
Hé, magadhoz térsz?
Mondom, nem megyek haza.
Miért iszol, ha nem bírod?
Akkor hol akarsz aludni?
Figyelj!
Este
együtt vacsoráztam
a szüleimmel.
Na és?
Hát…
Ez volt az első alkalom, mióta lediplomáztam.
A te családod mindig együtt eszik.
Minden étkezésnél.
De nekem
ez volt a legnehezebb.
De ma megcsináltam, viszont…
Nem érdekes.
Nem fejeztük be a vacsorát.
Figyelj!
Van valami, amiért mindig irigyellek,
mikor nálatok vagyok.
A családi képetek.
Nekünk
mindenünk megvan…
kivéve azt.
Nem is.
Látszólag mindenünk meglenne.
De semmink sincs.
Choisseung!
A szüleim elválnak.
Micsoda?
Mindig is féltem…
hogy eljön ez a nap.
Mikor hat- vagy hétéves voltam,
és mikor 18…
De…
most már 34 vagyok.
Később jött, mint vártam.
De még mindig félek.
Már felnőtt férfi vagyok,
miért fáj mégis ennyire a válásuk?
A szüleimnek…
Tudom, megvan a saját életük.
De…
ahelyett, hogy boldogok külön…
azt szeretném, ha együtt lennének boldogok.
Kijózanodtál?
Mi van itt?
Mi történt?
Mit keresel itt?
Hogy kerültem ide?
Add ide!
- Micsoda? - Az egészségügyi- és fuvarköltségekre.
Ide kellett cipelnem téged egy sátorkocsmából.
Majd megszakadt a hátam.
És 47 000 von volt a számla. Add meg!
Oké, megadom.
- Most kéred? - Hagyjuk!
Fáj a fejed? Kérsz vizet?
Ja, szétmegy a fejem.
Hol a víz? Miért nem…
Ezt miért nem dobtad ki? Már lejárt.
Hasmenésed lesz tőle.
Ja.
Elfelejtettem, hogy ki akartam dobni.
Emlékszem, hogy ittam.
De nem csináltam semmi hülyeséget, ugye?
Majdnem csináltál valami nagy hülyeséget.
Mit?
Mondd el a szüleidnek,
mit érzel!
Ne bőgj egyedül, mint hétéves korodban, mikor anyukád elment.
„Ne menj el!” Miért olyan nehéz kimondani?
Menjünk! Kijózanodtam.
Egész végig nyaggattál, hogy támaszkodjak rád.
Te miért nem támaszkodsz rám?
Rád támaszkodtam.
Tessék?
Megtartottál egész idáig.
Van benned erő. Így születtél.
Ott kellett volna hagynom téged, hogy fordulj fel az utcán, te kis…
Igazítsd meg a gallérodat, dilókám!
Ez miattad volt.
SZÖULI CSALÁDJOGI BÍRÓSÁG
Nem tudtam, hogy a kötelező várakozási idő egy hónap.
Vissza kell jönnünk a bíróságra. Mit fogsz csinálni?
Kiveszek szabadságot.
Esik.
Van ernyőm.
Az esküvőnk napján és a házasságunk bejegyzésekor
szintén esett.
Így igaz.
Ezért mindenki azt hitte, hogy boldogok leszünk együtt.
Hogy juthattunk idáig?
Pedig nem veszekedtünk sokat.
Még lehetőségünk se volt veszekedni.
Engem hibáztatsz?
Nem. Magamat.
Tessék.
Nem, várjunk…
Biztos van legalább egy.
Micsoda? Holnap elutazol?
Csak így alakult. És sürgős.
De akkor is,
miért kell ilyen hirtelen?
Várj, szólok Jae-suknak és In-suknak!
- Hogy jöjjenek át. - Ne!
Ugyan! Nem kell ekkora felhajtást csapni.
Amúgy is találkoztunk pár napja.
Nemsokára visszajövök.
Jó, de akkor is…
Tessék, pár kozmetikum. Adj nekik is!
Franciaországból van.
Kenjétek be az arcotokat, ne legyetek ráncosak, míg odaleszek!
Te lány!
Ajánlom, hogy felhívj, ha odaérsz.
Hívj fel, ha kimchire vágysz és koreaiul akarsz beszélni.
Hívj fel, ha bármi gond van, oké?
Jó. Úgy lesz.
De miért ilyen hirtelen?
Hye-suk néni!
Seok-ryu, te itthon vagy?
- Azt hittem, már nem találkozunk. - Én is.
Szomorú lettem volna, ha elmegy.
Seok-ryu, sok mindenen átmentél.
De nem féltelek. Tudom, hogy rendben leszel.
Mindig is hálás voltam neked azért, hogy így vigyáztál Seung-hyóra.
Időként azért nézz rá, míg odaleszek, jó?
Menj be! Szia!
Jól van. Én megyek. Szia!
Hye-suk néni!
Seung-hyo nagyon szomorú.
Seung-hyo…
mindig az anyukájára várt kicsi kora óta.
Mint egy kisgyerek, aki véget nem érő bújócskát játszik.
Elbújt, hogy senki se találja meg.
De szerintem azt várta, hogy az anyukája megkeresi.
Köszönöm, hogy elmondtad.
Megjöttek a mentősök. Hol a beteg?
Megakadt a torkomon egy nyers polip!
A csápjai rátapadtak a torkára! Ki kell szednünk!
Nyissa ki a száját!
Mérges gombát evett!
Hogyhogy? Itt?
Ide!
Megcsípte egy kékgyűrűs polip!
Kékgyűrűs polip a lapályon?
Mit csináljak?
Nem bírom egyedül!
IMÁDLAK TITEKET, LAPÁLYOK
Dan-ho?
LE
Lapályember!
Te intézd a mérges gombát!
Én intézem a polipot.
Lapályember! Még mindig ott a kékgyűrűs polip.
A kékgyűrűs polip mérge halálos tetrodotoxin.
Kórházba kell vinnünk!
Nem sikerült volna nélküled, Lapályember.
Te eszement őrült!
Tényleg nem vagyok százas.
Ja, elment az eszem.
Yeon-du!
Mo-eum!
Mától kezdve itt leszel nálunk?
Miért nem keltettél fel?
Hallottam, hogy éjjel dolgoztál, és reggel értél haza.
Ki kell aludnod magad, hogy megmenthess másokat.
Te vagy az egyetlen, aki aggódik értem.
De hol van anya? Miért vagy egyedül?
Itt vagyok.
- Mentek valahova? - Igen, és te is jössz.
Yeon-du!
Mikor a fürdőbe megyünk, muszáj hínárlevest és sikhyét enni.
Ezt a tudást az őseinktől örököltük.
Sose felejtsd el!
Ne felejtsd el a kövön főtt tojást se!
Így van.
Levegyem a héját?
Én is le tudom.
Nahát, milyen okos!
Do asszony! Jöjjön!
Jesszus! Hé!
Várjatok! Mindjárt jövök.
Jóságos ég, ezt nem hiszem el!
Mind itt vagytok?
Tudod, hogy kell.
Túl erősen csináltad.
Tojást vagy sült krumplit kérsz
- Sült krumplit. - Sült krumplit. Oké!
Itt repül! Huss!
Hú, de fini!
Yeon-du!
Mutassak valami menőt?
Jól van.
Általában, ha a fürdőbe jövünk,
ezt is muszáj, csak elfelejtettem.
Tessék!
Tádám! Kosfej törölköző!
Nahát! Milyen cuki vagy!
Nézd! Neki is van.
Milyen szépen eszel!
Hámozzak neked tojást?
Nem azért néztem.
Tessék?
Azért néztem, mert van anyukája, és irigylem.
Nekem nincs anyukám.
Hogyhogy nincs anyukád?
A szép kis arcodban
látom apukádat és anyukádat is.
Yeon-du!
Egyszer mindenki eltávozik.
Csak anyukád kicsit korábban.
Az én apukám is eltávozott.
De cserébe küldött sok barátot, hogy ne legyek magányos.
- Tényleg? - Aha.
Lehet, hogy anyukád találkozott apukámmal.
És aznap, mikor gabonaköröket kerestél,
ők intézték úgy, hogy összefussunk,
és jól szórakozzunk együtt.
Hogy jó barátok lehessünk!
Én jól érzem magam veled.
Én is veled.
Mostantól legyünk sokat együtt!
Érezzük jól magunkat mindennap!
Jó.
Jól van. Máris kezdhetjük.
Meghámozok egyet.
Mostanában alig látlak.
Napok óta nem voltál itthon.
Igen.
Csak átöltözni jöttem haza. Mennem kell.
Az a helyzet…
Hogy holnap elutazom.
Oké, jó utat!
Gyakran fogok jelentkezni.
Felhívlak és üzenek.
A születésnapod év végén…
Nem muszáj.
Mikor kis koromban mondtad ezt, nagyon vártam.
Vártam.
Volt idő, mikor szükségem volt rád.
De most már nincs.
Seung-hyo!
Mit csinálsz?
Hogy kerülsz az irodámba, és miért ülsz ott így?
Miért itt mostál hajat? Nem mentél haza tegnap?
Sok dolgom volt.
De mit keresel itt? Mi van?
Valamit adni akarok.
Hé, Seok-ryu!
Az nincs megfőzve! Ne edd meg!
Kórházba akarsz kerülni?
Egyél salátát!
Dong-jin, ne rohangálj, gyere ide!
Meleg van.
- Muszáj ma a tetőn ennünk? - Tüzet tűzzel.
És kellemes itt. Jó a hangulat.
De Gyeong-jong, hatalmasak a karikák a szemed alatt.
Úgy néz ki, mint egy mosómedve.
Azt hinnék, hogy te is az vagy.
Éjszakás voltam. Most jöttem haza.
Jesszus, akkor miért nem alszol kicsit?
Nem tudtuk.
Semmi baj.
Igen, a fáradtság nem csak az alvástól múlik el.
A családdal is együtt kell lenni.
Így lazítasz.
Igazad van. Jó így együtt lenni.
Hallom, nem tudtatok nyaralni menni, annyi munkátok van.
Tekintsétek ezt üdülőhelynek, jó?
Szívem, csináljunk egy képet! Van még film, ugye?
- Hagyjuk! Minek a kép? - Nem, kell emlékbe!
- Ma jól nézel ki. - Ne!
- Fényképezd le! - Annyira gáz.
- Seung-hyo, ülj a szüleid mellé! - Gyere!
Csináljunk egyet emlékbe!
Jól van.
Jaj, ne, hogy nézel?
- Így jó? Eszünk. - Mosolyogjatok! Közelebb!
Mosolyogjatok!
- Seung-hyo! - Jól van. Nagy mosoly!
Egy, kettő, három! Csíz! Ez az!
A szobámban pakoltam,
és tök véletlenül a kezembe került.
Köszi.
Most már neked is van. Családi fotó.
Figyelj, biztos nem kell kikísérned anyukádat a reptérre?
Tudod, mikor megy a gépe?
Nem.
Apukád tudja?
Felhívom.
APA
Szia, pont most akartalak hívni.
Micsoda?
Tényleg?
Apa!
Mi történt?
Engem is most hívtak fel.
Megtaláltuk Seo Hye-suk bőröndjét a terminálon.
Először a talált tárgyak osztályára vitték.
Külügyminisztériumi címke volt rajta, ezért idehozták.
Ma megy a gépe. A reptérre indult.
Értem.
Megpróbálom felhívni.
Már mi is hívtuk.
Benne van a telefonja.
- Kim őrmester! - Igen, uram?
Elnézést!
Ha elhagyta bőröndjét és a telefonját,
akkor nagy bajban lehet, nem?
Minden szám a telefonjában van.
Tudod a lakat kódját?
A születésnapja június 17.
Nem jó. Próbáld a tiédet vagy apukádét!
Oké.
Kinyílt!
Mi ez a szám?
A házassági évfordulójuk.
Szerinted hol lehet?
El tudjuk érni valahogy?
SE-HWAN
Szia, már megérkeztél?
Halló?
- Ki beszél? - Choi Gyeong-jong.
Halló!
Később megmagyarázom, miért van nálam a feleségem telefonja.
Nem tudja, hol van?
- Tessék? - Kiért a reptérre?
A reptérre?
Ma utazik az új posztjára.
Nem tudom, mikor megy a gépe.
Milyen új posztjára?
Úgy döntött, hogy nyugdíjba megy. Nem tudta?
Micsoda?
Ezek szerint nem mondta.
Nem biztos, hogy el kéne mondanom,
de Hye-suk elég furcsa mostanában.
Miért hoztál virágot?
Nyugdíjazásod alkalmából és sokéves munkádért.
Ki megy nyugdíjba?
- Tessék? - Nahát!
Imádom a gyöngyvirág illatát.
De ki megy nyugdíjba?
Hát…
Majd elfelejtettem? Mikor nevezel ki?
Időpontot kérek a miniszterhez, ha nem mondod meg.
Hye-suk…
Mit csinálsz? Megijesztesz.
Nagyon szép.
Nekem kellett megmondanom neki, hogy nem lesz több kiküldetése.
És egyértelműen elfogadta.
De nem emlékezett rá.
Olyan volt, mintha először hallaná.
Gyorsan meg kell találnunk?
Nem tudja, hova mehetett?
Milyen kegyetlen!
Hogy mehetett el egy szó nélkül?
A Jégkirálynő méltó a nevéhez.
Csak itt hagy egy ajándékot és elmegy?
Azt mondta, ne haragudjunk, és nemsokára telefonál.
Akkor mi az, hogy most már kinyithatjuk?
De ez Chatin, nem?
Nagyon drága.
Várjatok!
Én is értek a kozmetikumokhoz!
Ez krém?
Nézzük, mi van ráírva!
- „Suble…” - Tonik?
Szerintem fényvédő.
„Suble…”
A francba!
Hé, ez itt a hangul földje!
Miért ilyen incifinci betűkkel írják?
Később felhívom Hye-sukot.
Nem, majd megkérem Seok-ryut.
Jesszusom, nem is látom
Nahát! Seung-hyo! Seok-ryu! Jó, hogy jöttök.
Mi-suk néni, nem tudja, hova ment anya?
- Tessék? - Kérem, találja meg!
De mitől tört ki az üveg?
Ezt a mosógépben találtam.
Nahát!
Várjunk…
Sáfrány.
Ennyiféle gyógyszert szedsz, mégsem tudod?
Micsoda?
Nem sáfrány.
- Biztos nem szaponin? - De, az.
Szerintem is szaponin.
A táskámban hagytál egy angol nyelvű újságot.
Egy újságot?
Nem én tettem bele.
Ki megy nyugdíjba?
Biztos, hogy nálam volt a telefonom.
Könnyű összecserélni.
Igen. Majdnem ugyanakkora.
Össze lehet keverni.
Hova lett a bőröndöm?
Hogy kerültem fel ide?
A fenébe!
Tegnap beszéltünk.
Azt mondta, kimegy a hegyre levegőzni.
Nem tudom pontosan, hova.
Az egyetlen hegy, ahova Hye-suk mehetett, a Kadzsongszan.
Ott van a templom, ahol voltunk.
Apa, erre!
Jó napot!
Elnézést, nem látta ezt a nőt errefelé?
De, láttam korábban.
Egyedül volt.
És hol látta?
Ott ült sokáig.
- Köszönjük! - Köszönjük!
Korábban látta, akkor szerintem már elment.
Menjünk!
Ezt anya írta.
Az ő kézírása.
Igazából katolikus vagyok.
De Buddha kegyelme és irgalma végtelen,
megadnád légy szíves, amit kérek?
Kérlek, ne felejtsem el a fiamat és a férjemet!
Choi bácsi, szerintem már elment, ne aggódjon!
Choisseung!
Ha leérünk, nézzük át az éttermeket, szállodákat és a többi terminált!
Jó.
Apa, ez anya cipője!
Micsoda?
Biztos?
Igen.
Szerinted történt vele valami?
Nézzünk körül!
De egy sziklához vezet le az út.
És sötétedik.
- Én lemegyek. - Inkább én!
Ha baj van, jobban tudok segíteni.
Akkor menjünk le együtt!
Nem, én megyek fentről.
Ti gyertek fel a túraösvényen!
Seung-hyo, esküszöm,
megtalálom anyát.
Légy óvatos!
Keressük meg!
Jaj, vigyázz!
Bocs.
Ez így nem jó.
Rohansz. Így megsérülhetsz.
Fogd a kezem, menjünk lassan!
Ne félj! Nem lesz semmi baj.
Ő a legokosabb Levendula.
Igen.
Gyere!
Keressük meg anyukádat!
Hye-suk!
Hye-suk! Hye-suk!
Hye-suk!
Hye-suk, ébredj!
Hye-suk!
Magadhoz tértél?
Szívem!
Hallasz engem?
Igen.
Köszönöm. Köszönöm szépen.
Megsérültél? Fáj valamid?
A lábam.
Kiment a bokám.
Kezdett sötétedni és nem járt erre senki.
Segítséget akartam hívni, de nincs nálam a telefon.
Miért jöttél ide egyedül?
Miért nem mondtál semmit?
Miért hazudtál a kiküldetésről?
A te megnyugtatásodra.
Nem.
Ez nem igaz.
Büszkeségből.
Nem akartam, hogy elhagyj.
Miért hagynálak el?
Tudom, hogy már nem szeretsz,
de az árnyékodhoz is ragaszkodom.
Évtizedeken át néztem, hogy elmész.
Ez nem igaz.
Ha odamentem hozzád, folyton elhúzódtál.
Én voltam az, aki mindig feléd ment.
Hiányoztál.
Mikor Franciaországban voltál,
mikor Afrikában voltál,
mikor itthon voltál Koreában!
Mindig hiányoztál.
Miért nem tudtuk soha kimondani mindezt?
Hogy kötöttünk ki itt?
Istenem!
Anya!
Apa!
Seung-hyo!
Choi bácsi! Hye-suk néni!
- Seok-ryu! - Jól vannak?
Te is eljöttél?
Seung-hyo, semmi baj.
Nem súlyos a sérülésem. Ne haragudj!
Megijesztettelek?
Seung-hyo!
Miért csináljátok ezt velem?
A válás.
Elmész anélkül, hogy velem megbeszélnéd…
Miért nem kérdeztek meg?
Miért?
Miért nem érdekel titeket, mit érzek?
Minden karácsonykor könyörögtem a Télapónak.
„Nem fogok sírni.”
„Jó leszek.”
„Csak…
Csak hozd vissza anyut!
Csak…
hadd egyek együtt a szüleimmel!”
Tudjátok…
Tudjátok, mennyire igyekeztem, hogy jó gyerek legyek?
De már felnőttem.
Nem akarok ilyesmivel foglalkozni!
De…
ha titeket látlak,
visszamegyek az időben hétéves koromba.
Egész életemben ott rekedtem.
Felnőttem, de tiszta hülye vagyok…
mert még mindig…
együtt akarok enni a szüleimmel.
Bocsáss meg!
Bocsáss meg, fiam!
Seung-hyo!
Bocsáss meg!
Azt hittem, gyűlölsz.
Nekem nem elég az anyaszerep.
Seung-hyo!
Nagyon sajnálom.
Biztos elment az eszem. Nem gondoltam komolyan.
Ne haragudj!
Bocsáss meg, fiam!
Szeretlek.
Nagyon szeretlek.
Nagyon sok hibát elkövettem.
Te mindig…
sokkal közelebb álltál Mi-sukhoz, mint hozzám.
Így van.
Közelebb állok hozzá.
De akkor is…
Akkor is…
Mindig…
Mindig hiányoztál.
Menjünk haza, anya!
Még szükségem van rád.
Seok-ryu, bocsáss meg!
Magányos voltál miattam, ugye?
Bocsáss meg!
De nagyon szeretlek.
Ne sírj, fiam!
Soha többé nem hagylak magadra.
Nagyon szeretlek. Bocsáss meg!
Apa, bírod?
Viszem én.
Bírom.
Az én feleségem.
Én viszem.
Vedd a lapot, hagyd rájuk!
Értem.
Nem vagyok nehéz?
Egyáltalán.
Pehelykönnyű vagy.
Vagy inkább, mint a levegő.
Ne már!
Már jó ideje ezt gondolom,
de tényleg összeillenek.
Felhívtad őket?
Nem, már jönnek.
- Itt vannak! - Hol?
Hye-suk!
Istenem, te lány!
- Várj! - Hé!
Tudod, mennyire aggódtunk?
Már a legrosszabbra gondoltunk!
Nesze, előbb idd meg ezt!
Ez a legjobb nyugtató.
Hagyd abba!
Miért vagytok kint ilyen későn?
Nem kell a felhajtás. Menjetek!
Istenem!
- Tényleg hazazavarsz minket? - Igen.
Még egy érzelgős ölelést sem kapok?
Nem. Ragadok az izzadságtól.
Le kell zuhanyoznom.
- Szívem, segíts! - Jó.
Köszönünk mindent. Jó éjszakát!
Jó éjt!
Istenem!
Köszi! Menjetek haza!
Gyertek ide! Fogjunk kezet!
Gyertek! Na!
Milyen sznob! Teljesen jól van.
Levendula, mára ennyi.
- Mára ennyi? - Idd meg te!
- Neked jobban kell a nyugtató. - Jól van.
Seok-ryu, Seung-hyo, ügyesek voltatok.
Szerintem csak rándulás,
de holnap menjünk be a kórházba megröntgenezni!
Jó.
És mielőbb kéne egy koponya-MRI.
Hallottam, hogy mik történtek veled.
Seung-hyónak még nem mondtad, ugye?
Nem.
Szerintem semmiség.
Csak megnézzük, mi a helyzet. Ne félj!
Ha van is valami bajod,
melletted maradok.
„Jóban-rosszban,
egészségben-betegségben,
szeretlek, míg a halál el nem választ.”
Esküt tettünk.
Nagyon sokáig megfeledkeztem róla.
Most újrakezdheted.
Biztos ki vagy merülve. Tusolj le, és menj pihenni!
Te is.
Várj!
Egy pillanat!
Azt akarod…
hogy vigyelek a fürdőszobába?
Megtennéd?
Tessék.
Mi van a kezedben?
Egy furulya.
Idejönnek a kígyók, ha éjjel játszol.
Nem játszom rajta.
A szerkezetét tanulmányozom egy maketthez.
Mikor kis korunkban szétszedtük, egy csomó nyál jött ki belőle.
Bocsi.
Holnap üzleti útra megyek. Nem leszek itthon.
Értem.
- Hova mész? - Kangvon tartományba.
Mikor jössz vissza?
Úgy két két múlva.
Miért olyan soká?
Nem a tengerentúlon van. Ki megy kéthetes üzleti útra?
Egy fontos projekt miatt.
Gyere velem, ha unatkozol!
Vagyis ha nagyon unatkozol, és nincs jobb dolgod.
Szerintem nem fog menni.
Jó utat!
Köszi.
Jól van.
Szia!
A kagylóról főzés előtt
ollóval eltávolítjuk a szakállát.
Utána blansírozzuk.
Ne főzzük sokáig.
Jó.
Mi lesz az ablakokkal?
Nem jó egyedül lógni.
A fúvóka lenne az épület bejárata.
Fatörzsekből alakítjuk ki,
és ha a levegő átfúj a réseken, akkor hangot ad ki.
Unatkozom.
Ma…
coq au vint készítek.
A coq au vin azt jelenti, hogy „vörösboros kakas”.
A borban párolt zöldséges csirke
hagyományos francia étel.
Mi van?
Miért nem játssza le?
Ez a vége?
Seok-ryu!
Mi a fenét mondott?
Tudom már!
MA LEJÁR A TEJ SZAVATOSSÁGA,
DE AMIT IRÁNTAD ÉRZEK, AZ SE HOLNAP, SE AZUTÁN NEM VÁLTOZIK.
KÉRELEM JÓVÁHAGYVA A DÉLI-SARKI ÁLLÁSRA
Mo-eum!
- Seok-ryu! - Hol a kocsikulcsod?
- A táskámban. - A táskádban?
- Elvihetem a kocsidat? - Persze.
- Hova mész? - Seung-hyóhoz.
Ejha!
Végre beindult a katalizátor?
CHOISSEUNG
MYEOUNG-U YOON
Myeoung-u, én vagyok!
Nem tudod, hol van Seung-hyo?
Seok-ryu?
Miért nem veszed fel a telefont?
Lenémítottam.
De hogy kerülsz ide?
Unatkoztam.
Azt mondtad, eljöhetek.
Unatkoztál?
Aha.
Nélküled csak vánszorog az idő.
Nélküled a képregények sem érdekesek.
Nélküled a játszótér is üres.
Nélküled minden nap élvezhetetlen.
Mint a leves ízesítés, vagy a gombóc szójaszósz nélkül.
Nélküled olyan, mint nem inni banános tejet a fürdő után.
És gondoltam, megkérdezem. Nem jössz banános tejet inni velem?
Még ilyenkor is a kaján jár az eszed?
Szerintem most már nem kell a banános tej.
KÉSŐ
KÉSŐI FELISMERÉS
A feliratot fordította: Kwaysser Erika