DRAGOSTEA DE ALĂTURI
Parcă ți-ai pus sufletul în tortul ăsta.
Sau îmi imaginez?
Nu, ai dreptate.
L-am amestecat cu făină și zahăr.
Știam eu. Vrei nota zece.
Dar nu e cam mult să-l mâncăm?
Are cine să-l mănânce.
Ce?
Am ajuns prea târziu.
E în tendință ascendentă zilele astea.
I-au crescut și notele, și popularitatea.
- Mo-eum? - Da?
Uite ce rău poate face stresul academic.
Au orbit.
Cred că e tare greu.
Mi-e milă de ei.
„Associate with.”
A se asocia cu cineva sau ceva.
One's mind goes to something.
Gândurile se îndreaptă…
Nu citi în timp ce mergi!
O să te împiedici.
Și ce dacă, tot o să-nvăț un cuvânt în engleză.
Cine te obligă să trăiești așa?
E vina ta.
Te-ai lăsat de înot de un an, și deja m-ai ajuns din urmă.
Ești al patrulea elev acum.
A, de asta?
Am creat un monstru.
Mai bine te alungam, decât să te fi învățat factorizarea.
Dar ce-o să faci?
Știu deja calcul și geometrie.
Ești jalnic la matematică.
Clasa ta a avut activități practice azi.
Mai ai niște tort?
Ce? Nu ți-a ajuns cât ai primit mai devreme?
L-am mâncat.
Ce lacomă ești! Sper să ți se pună pe coapse.
Mă blestemi înainte de ultimul an? Retrage-ți cuvintele!
Am zis să-ți retragi cuvintele!
Nu ești singura. Și eu o să fiu în ultimul an.
Tu ai fost sportiv, nu te îngrași!
LATENESS TARDIV, A ÎNTÂRZIA
EPISODUL 11 TARDIV
Ce-i cu ochii mei?
Cred că sunt măști în frigider.
L-am luat de pe rândul din spate.
E azi.
Și ce? I-am răspuns deja.
S-a terminat, atunci.
Dumnezeule!
Hei! Ți-am spus să nu deschizi așa fereastra.
Ești Shrek?
E o mască cu ciocolată și mentă. Vrei să mori?
Mai bine mănânc-o! N-o pune pe față!
- Parcă dai un porc cu ruj. - Ține-ți părerile!
Te omori azi, chiar dacă e să merg la închisoare.
Seok-ryu, hai la masă!
Vin și eu, dnă Mi-suk!
Ce vedenie!
- Nu mă enerva așa devreme! - Doamne!
Să divorțăm.
Poftim?
Vreau să divorțăm.
Să divorțăm?
Nu mă așteptam la asta.
Te-ai gândit bine?
Mă gândesc de peste 20 de ani.
Nu e o surpriză că am ajuns așa.
Am stat mai mult separați decât împreună în timpul căsătoriei.
Asta e…
Da, ai dreptate.
Trebuia să se sfârșească așa.
Am așteptat să vedem cine spune primul.
Să discutăm detaliile mai târziu.
Sunt prea obosită azi.
Nici măcar nu a…
Nu întrebat de ce.
Ești acasă.
Sunt liber azi.
N-ai spus că vrei să-mi spui ceva?
Sunt repartizată din nou.
Unde?
În Africa.
Spune-mi când pregătești documentele.
Bine.
Când îi spunem lui Seung-hyo?
Mâncați!
Eu l-am făcut, dar e foarte bun.
Nu e cam mult?
Vreau castronul meu. Scuipăm cu toții în el.
- E barbar. - Golanule!
Cui îi pasă? Suntem o familie!
Fă-ți curat în cameră mai întâi!
Tu ești cea care stă într-o cocină.
Ce-ai zis, urangutanule?
Mulțumesc, dnă.
- Și ea mulțumește. - Hei!
Ce bun e!
Mai bun decât la restaurantul Michelin.
- Serios? - Da.
Nu știu cine e ăla, dar gătesc mai bine decât el, nu?
Ce? Tu știi cine e Michelin?
Mi-suk!
Sigur a fost o glumă.
Ai mințit, nu ai fost bună la școală, nu?
Ai spus că erai deșteaptă ca Hye-suk, dar rămâneai în urmă, nu?
Nu mai mânca! Dă-mi lingura!
- Mamă! - Da?
- Ai pus fasole aici? - Da?
Nu, orezul avea deja fasole.
Ți-am zis că nu-mi place fasolea.
Seok-ryu, îți face bine, așa că mănâncă! Da?
Obraznicule!
Ce tare țipi!
Ai mâncat toate ouăle.
Tată, am nevoie de proteine.
Tatăl tău bătrân are mai multă nevoie de proteine!
Doamne, taci!
- Mamă? - Da?
Mestec cumva anșoa?
- Anșoa? - Am avut garnituri rămase.
Să pui anșoa în bibimbap e un păcat capital!
E și greu să le ocolești. Sunt mici.
Dați-mi lingurile! Mănâncă doar Seung-hyo.
Nu face asta!
- Stai! - Am muncit mult la asta.
Mulțumim pentru masă.
- Hei! - Da?
Dong-jin, ce bine că mănânci mâncare, în loc de shake.
Beau mai târziu.
Mâncați toată fasolea!
Și voi aveți nevoie de proteine.
Ai pus tot ce voiai să arunci, nu?
De ce înveți franceză?
E o carte de bucate franțuzească. Desenele sunt drăguțe.
Dar n-am idee ce scrie.
Blanquette de veau e tocană de vită.
E un fel de mâncare celebru în Franța.
N-ai uitat franceza?
Cred că mai pot să citesc.
De ce nu o vorbești, atunci?
Ca să merg pe stradă și să zic:
„Bonjour, mademoiselle”?
Scârbos.
N-aș mai fi fost prietenă cu tine.
Citește-mi asta!
Ce mult e! O să dureze o grămadă.
Nu, nu tot. Doar puțin.
Mai întâi pagina asta.
Ce enervant!
Blanquette de veau
este o mâncare simbolică pentru bucătăria franțuzească.
Se folosesc ingrediente obișnuite și e ușor de preparat.
Preparatul finit are o aromă sofisticată.
Coq au vin înseamnă „cocoș în vin”.
Cu pui și legume fierte în vin,
este o mâncare tradițională.
Deci… M-am trezit,
iar fața ta era foarte aproape de a mea.
Dar, deodată, a apărut un curcubeu acolo.
Era foarte interesant. Nu m-am putut abține să nu-l ating.
E cald.
Ce?
Era să fac insolație cât m-am oferit voluntar.
Mă rogi să-ți citesc cartea și adormi?
Păi, pentru că…
Spune-i mamei tale că o să pun o marchiză aici.
De ce a trebuit să apară curcubeul acolo?
De unde vine lumina?
Ciudat.
Hei!
Hei, te-ai lovit la cap?
S-a spart?
Ce-a fost asta?
Ce făceai? Ești bine?
Doamne, nu mai fi așa de plângăcios!
Ce ciudat!
Hei!
Îți spun asta în calitate de profesionist.
O să fii bine. N-o să mori.
Dacă o să am efecte secundare, o să sun la 119… Nu.
O să chem poliția.
Mai devreme părea că ai nevoie de poliție.
Cum adică?
Erai roșu la față.
Ce e?
S-a întâmplat ceva cu Seok-ryu?
Nu, nimic.
La naiba! M-am bucurat degeaba.
Seok-ryu era bine ieri? Am auzit că Hyeon-jun a plecat.
Am plâns prea mult?
A părut că aveam regrete?
De asta nu aduce laptele?
A plâns mult. N-am vrut s-o grăbesc.
Nu vreau s-o oblig să răspundă.
Deci iar te retragi?
Are deja multe pe cap. Nu vreau să înrăutățesc situația.
- Bea asta! - Nu, mersi.
Doamne, bea-o!
E mai răcoritoare decât berea când ești frustrat.
O să te simți mai bine după aia.
Doamne!
- Ești bine? Scuze. - Ai agitat-o dinadins.
Ești culmea!
Ești bine?
Ți se pare că sunt bine?
Scuze.
E răcoritoare.
Știu.
De-ar exista un așa catalizator pentru tine și Seok-ryu,
n-ar mai exista griji.
Lucrurile ar fi reconfortante, clare și simple.
Ce faci?
Hei!
- Hei! - Nu!
- Doamne! - Ce naiba?
Hei! Unde pleci?
Mo-eum!
Doamne!
Dle Kang.
Dle Choi.
Am mai spus-o și înainte:
e foarte drăguță.
Știu.
Vrei să stai jos?
Mă duceam undeva, dar pot să stau puțin.
Poftim!
- Cred că îți era cald. - Da.
Păi…
nu te-am mai văzut de ceva vreme, așa că e…
cam stânjenitor.
Da, așa e.
Dar ești un prieten din cartier.
Și avem aceeași vârstă.
Ai ascultat și problemele mele.
Ce zici să lăsăm formalitățile?
Desigur.
Atunci, ar trebui să ne spunem pe nume?
Da. Nu, stai…
Da, Dan-ho.
Bine, Seung-hyo.
- Să revenim ca înainte? - E o idee bună.
Da. Nu-i așa?
DATA EXPIRĂRII: 29 IUNIE
CHOISSEUNG
A trecut data.
S-a terminat.
LAPTE DAEHAN
A, da!
Am primit o solicitare personală.
Pianista Ko Sang-hee vrea să deschidă o librărie.
Chiar e așa faimoasă?
Da.
De ce o pianistă deschide o librărie?
I-au plăcut cărțile mereu. Visează să deschidă librăria în orașul ei natal.
Toată zona aia e un câmp de flori.
Vrea o clădire care nu doar să se asorteze,
dar care să aibă și o temă specială.
Are cineva vreo idee? Ceva bun? Haideți!
- Unde e? - Taebaek, provincia Gangwon.
Clădirea devine muzică, ce zici?
Ce?
Facem o clădire care creează sunete.
Folosim vântul ca să transformăm clădirea în instrument muzical.
O librărie pentru o pianistă.
Dar e posibil?
Riscul…
Uneori, în străinătate, sunetul a fost folosit în arhitectură.
Hyeong-chan, te duci la șantier azi?
- Da. - Când te întorci, ia-mi un flaut.
- Un flaut? - Da.
Am văzut undeva.
Dacă acoperi diferite găuri pe un flaut, se schimbă tonul.
Se poate calcula asta.
Trebuie să-l folosesc eu,
ca să văd cum să aplic asta la clădire.
Taebaek, provincia Gangwon.
Doamne!
Uitați-vă la ochii lui. A luat-o razna.
Îmi place privirea asta în ochii lui.
Un nebun drăguț obsedat de muncă.
O nebună drăguță obsedată de Seung-hyo.
- Plec. - Bine.
- Nu uita de flaut! - Bine.
Alo?
Seung-hyo, ești liber diseară?
Poftim? De ce?
Hai să luăm cina împreună în familie.
Am înțeles.
Bine.
O să fac rezervare, atunci. Bine.
Ne vedem mai târziu.
TURNAȚI SUPA DE VITĂ ÎN SOS
Credeam că v-ați dus la muncă, așa că am folosit bucătăria puțin.
Ce pregătești? Miroase bine.
O mâncare franțuzească. Încerc să o reproduc.
Atât de mult vrei să gătești?
Da.
Vreau din ce în ce mai mult.
E interesant.
Totuși, aș vrea să nu faci asta.
E greu și pentru o persoană sănătoasă. Nu știu cum o să reușești tu.
Și eu cred la fel.
Stresul e otravă pentru stomacul tău.
Știi doar, de la tatăl tău, că nu e o muncă ușoară.
Înțeleg ce simțiți.
Dar o să am grijă de mine.
O să mănânc bine și o să fac sport ca să-mi cresc rezistența.
Promit că nu mă îmbolnăvesc.
Să renunți imediat ce e greu!
Exact.
Dacă devine greu, renunți și stai acasă.
Crezi că nu putem avea grijă de tine?
- Nu-i așa, dragă? - E bine.
Sunt impresionată.
Ai promis, mamă. Ai grijă de mine.
Bine.
Stai pe aici și, dacă te plictisești, poți să te angajezi.
E Saemsong Electronics.
- Mai e și Kekeo. - Iar începe.
- Iar a început. - Nu?
Așa e mama. Știe să strice atmosfera.
Spuneam și eu.
În caz că te plictisești de moarte și n-ai stare.
- Dragă, ce gust are? - E bună.
Da? Vreau și eu să gust.
Yeon-du, s-a întâmplat ceva la grădiniță azi?
Nu pari fericită.
Azi, A-ron mi-a zis…
că nu am mamă.
Cred că te-ai supărat.
Și ce ai făcut?
Am făcut ce m-ai învățat.
Am spus că nu toate familiile au o mamă și un tată.
Că e o ideologie a societății
despre „familiile normale”.
Te-ai descurcat minunat.
Dar ei sunt proști și nu știu ce înseamnă ideologie.
Tată, ești sigur că poți să pleci de la muncă așa de devreme?
Bona ta s-a lovit la spate, nu mai poate veni.
N-am ce să fac până nu găsesc o bonă nouă.
Când vine noua bonă?
Nu știu. N-a candidat nimeni încă.
Ce ziceți…
să mă lăsați pe mine?
Dnă Jae-suk!
Bună, Mo-eum!
- Mo-eum! - Bună, Yeon-du!
Mă bucur că ai venit.
Ai grijă de birou puțin!
O duc pe Yeon-du la înghețată.
Nu, e în regulă. Îi iau eu.
Nu, vreau eu să-i iau. Hai, Yeon-du!
- Bine. - Vin și eu, atunci.
Chiar aș vrea să vin!
Tatăl tău e foarte protectiv.
Sigur ai încredere în mine să am grijă de ea?
Cine are grijă de ea? Tu?
Da, o să am grijă de Yeon-du deocamdată.
Nu trebuie.
Haide… Pentru ce suntem vecini?
Ca să ne ajutăm. Așteaptă puțin aici!
- Mă întorc. - Pa!
- Să mergem! - Mamă!
- Yeon-du…
Mamă…
Scuze pentru mai devreme!
După ce s-a întâmplat cu Seok-ryu…
și după ce ți-am auzit povestea, cred că am fost copleșită de emoții.
Cred că a fost un fel de nebunie temporară.
Și eu îmi cer scuze.
Oricât de neașteptat ar fi fost,
trebuia să îl evit.
Păi…
Bine.
Păi…
Eu am greșit mai mult.
Ce zici dacă spunem că am greșit amândoi?
- Sunt de acord. - Bine.
- Da.
Bine.
- Și… - Da?
Am refuzat oferta mamei tale cu Yeon-du.
Nu, e în regulă.
Asta e între tine și mama mea.
Nu-ți face griji pentru mine!
Mulțumesc. Încerc să găsesc o bonă nouă cât mai curând.
- Tată! - Hei!
Tată, mi-a cumpărat multă înghețată.
Ce norocoasă ești! I-ai mulțumit?
Am pornit aerul condiționat. De ce e atât de cald?
E înăbușitor. Ce se întâmplă?
Cum e mâncarea?
Am venit aici cu clientul nostru data trecută.
Mi-a plăcut.
Da, e frumos.
Da, e bună.
Ce bine!
De obicei, e greu să rezervi o masă aici.
Din fericire, cineva a anulat și au mai avut un loc liber.
Am înțeles.
Să fiu sinceră, te-am chemat la cină pentru că vrem să-ți spunem ceva.
Ce este?
Am fost repartizată.
Am înțeles.
Unde pleci? Și pentru cât timp?
În Africa. O să dureze ceva.
Africa…
Dacă pot, o să-mi fac timp să te vizitez.
Ar fi frumos să vii și tu, tată.
Seung-hyo.
Divorțăm.
Poftim?
Căsnicia noastră s-a destrămat acum mult timp.
Am decis că n-are rost să stăm împreună forțat.
Credem că e cel mai bine să încheiem relația aici.
Seung-hyo, nu pot decât să spun că îmi pare rău.
Sperăm că o să înțelegi.
Ce trebuie să înțeleg eu?
Sunt viețile voastre.
Nu vă faceți griji pentru mine! Faceți ce vreți!
Scuze. Am uitat de ceva urgent.
Trebuie să plec.
Chiar pleci în Africa?
Deci nu-ți pasă de mine sau de Seung-hyo?
Tu ești acela care nu-mi respectă cariera.
Crezi că are sens să-ți lași familia și să pleci ani întregi?
Familia?
Nu ai niciun drept să spui asta.
Practic, locuiești la spital și abia vii acasă.
Când eu și Seung-hyo am fost în Franța, ai venit să ne vezi o singură dată.
Îți spun să rămâi în Coreea!
Doamne!
Hai să discutăm altădată!
- Alo? - Eu sunt.
Poți vorbi?
Nu, îmi pare rău.
Te sun înapoi mai târziu.
Da, scuze. Pa!
- Cine era? - Colegul cu care plec.
Era pentru serviciu.
Sigur pentru serviciu? Nu pleci din alt motiv?
Ce vrei să spui?
Ai fi putut fi repartizată altundeva.
Dar acolo sunt războaie civile și terorism!
De ce vrei neapărat să pleci într-un asemenea loc?
Pentru că acolo sunt și coreeni.
De ce să fac munca asta dacă e doar în țări confortabile?
Deci e doar simțul datoriei?
De asta o femeie cu un copil e atât de încăpățânată?
Serios! Ajunge! M-am săturat de asta!
- Hye-suk! - Ce e?
Vrei să stau acasă, să cresc copilul și să fiu casnică?
Trebuia să fi luat o femeie care să te susțină, nu pe mine.
Atât poți spune?
Nu trebuia să mă fi măritat cu tine.
Nu, nu trebuia să îl fi avut pe Seung-hyo.
- Hei! - Mi-ai tăiat aripile!
M-ai prins în capcană cu un copil!
Dacă nu era Seung-hyo,
nu mi s-ar întâmpla asta.
Îl iubesc pe Seung-hyo,
dar nu pot fi doar o mamă.
Seung-hyo.
Ratatouille e un preparat din regiunea Provence.
Vinete, dovlecei, ardei gras și roșii se gătesc cu ierburi și ulei de măsline.
Se lasă la foc mic, până devine ca o tocană de legume.
Ratatouille a fost un film bun.
Plec.
Continuă!
CHOISSEUNG
De ce mă sună atât de târziu?
Alo?
Poftim?
Hei, Choisseung!
- Hei, ridică-te! - Bine.
Tu ești fata cu care am vorbit la telefon?
Da.
Tânărul ăsta bea singur și a leșinat brusc.
Știam eu că asta se va întâmpla.
Părea foarte tulburat. Continua să bea cu lacrimi în ochi.
Am încercat să-l trezesc, dar nu se mișcă.
Ce puteam să fac?
Am sunat la primul număr din apelare rapidă, la tine.
Mulțumesc că ați sunat.
Hai să mergem!
Încearcă să te ridici!
N-a plătit încă.
Poftim?
Pe bune?
- Vai! - Unde îți e portofelul?
Cât este?
La naiba! Ai comandat două feluri și n-ai mâncat.
Nu mai pot să merg!
Nici moartă!
Ori stai aici toată noaptea,
ori te trezești și mergi acasă, tu alegi.
Sunt terminată.
Nu merg acasă.
Hei, te trezești?
Am spus că nu merg acasă.
Nu mai fi așa bețiv!
Ce faci, dormi aici?
Hei!
În seara asta
am luat cina
cu mama și cu tata.
Și ce?
Păi…
a fost prima dată de când am terminat facultatea.
Familia ta face asta mereu.
Voi mâncați împreună.
Dar pentru mine
a fost foarte dificil.
Și am făcut asta azi, dar…
Nu contează.
Nici n-am terminat de mâncat.
Hei!
De fiecare dată când vin la tine acasă,
te invidiez pentru ceva.
Poza cu familia ta.
În casa noastră
avem totul…
în afară de asta.
Nu, nu e asta.
Părem că avem de toate.
Dar nu avem nimic.
Choisseung…
Părinții mei divorțează.
Poftim?
Mereu m-am temut…
că va veni ziua asta.
Când aveam șase sau șapte ani,
apoi când aveam 18 ani…
Dar…
Acum am 34 de ani.
Mai târziu decât mă așteptam.
Dar tot mi-e teamă.
Deși sunt adult acum,
de ce încă mă afectează divorțul alor mei?
Mama și tata…
Știu că fiecare are viața lui.
Dar…
în loc să fie fericiți despărțiți…
Încă îmi doresc să fie fericiți împreună.
Ești treaz acum?
Ce se întâmplă?
Ce s-a întâmplat?
Ce faci aici?
De ce sunt aici?
Dă-le-ncoace!
- Ce? - Cheltuielile medicale și de transport.
A trebuit să te târăsc aici de la o terasă
și era să-mi rup spatele.
Și nota a fost 47.000 de woni. Plătește!
Bine, ți-i dau înapoi.
- Îi vrei acum? - Las-o baltă!
Te doare capul? Vrei apă?
Da, mă doare capul de mor.
Unde-i apa? De ce nu…
Hei, de ce nu l-ai aruncat? E expirat.
O să te doară stomacul.
Așa e.
Am uitat că urma să-l arunc.
Îmi amintesc că am băut.
Dar n-am făcut nicio prostie, nu?
Era să faci o prostie.
Ce anume?
Spune-le părinților tăi
ce simți cu adevărat.
Nu plânge singur ca la șapte ani, după ce-a plecat mama ta.
„Nu pleca!” De ce e atât de greu de spus?
Să mergem! Sunt treaz acum.
M-ai bătut atât la cap să te las să mă sprijini.
Dar tu de ce nu mă lași?
Te-am lăsat.
Când?
Când am mers până aici.
Ce puternică ești! Ai asta în sânge.
Trebuia să te fi lăsat pe străzi, nesim…
Îndreaptă-ți gulerul, fraiero!
A fost din cauza ta.
TRIBUNALUL DE FAMILIE SEUL
Nu știam că perioada de așteptare este de o lună.
Trebuie să venim iar la tribunal. Ce o să faci?
Îmi iau concediu și mă întorc.
Plouă.
Am o umbrelă.
A plouat și în ziua nunții noastre,
și la cununia civilă.
Așa e.
Toată lumea credea că o să fim fericiți împreună.
Cum de am ajuns așa?
Nu-mi amintesc să ne fi certat atât.
Nici n-am avut ocazia să ne certăm.
Dai vina pe mine?
Dau vina pe mine.
Ia-o tu!
Nu, așteaptă…
Sigur trebuie să fie una.
Ce? Pleci mâine?
Așa a fost să fie. E urgent.
Dar, totuși,
nu trebuie să fie așa brusc.
Stai să le sun pe Jae-suk și pe In-suk.
- Le spun să vină. - Stai!
Te rog! Nu te agita!
Le-am văzut acum câteva zile.
O să mă întorc în curând.
Da, dar totuși…
Uite, niște cosmetice. Dă-le și lor!
Sunt din Franța.
Aplică multă cremă și să nu îmbătrânești cât sunt plecată.
Copilă ce ești!
Să faci bine să suni des!
Sună-mă când mănânci kimchi și când vrei să vorbești în coreeană.
Sună-mă dacă te frământă ceva, da?
Bine.
De ce pleci așa brusc?
Dnă Hye-suk.
Seok-ryu, erai acasă?
- Nu credeam că o să te văd. - Nici eu.
Aș fi fost tristă dac-ați fi plecat.
Seok-ryu, ai avut atâtea greutăți!
Dar nu-mi fac griji pentru tine. Știu că o să fii bine.
Mereu am fost recunoscătoare pentru că ai avut grijă de Seung-hyo.
Să ai grijă de el și cât sunt plecată, da?
Du-te în casă! Pa!
Doamne! Plec acum. Pa!
Dnă Hye-suk.
Seung-hyo e trist.
Seung-hyo…
își așteaptă mama de când era mic.
E ca un copil într-un joc nesfârșit de-a v-ați ascunselea.
S-a ascuns ca să nu îl găsească nimeni.
Dar cred că aștepta să îl găsească mama lui.
Mulțumesc că mi-ai spus.
Au ajuns paramedicii. Unde e pacientul?
Am o bucată de caracatiță crudă în gât!
Ventuzele sunt prinse de gâtul tău. Trebuie s-o scoatem.
Deschide gura!
Ciupercă otrăvitoare!
De ce aici?
Veniți aici!
A fost mușcată de o caracatiță cu inele albastre!
Aici, în mlaștină?
Ce să fac?
Nu pot singură.
VĂ IUBESC, MLAȘTINILOR
Dan-ho?
OM
Omul Mlaștină!
Ocupă-te de ciuperca otrăvitoare!
Eu, de caracatița crudă.
Omul Mlaștină! Mai e caracatița cu inele albastre.
Caracatița asta are un venin numit tetrodotoxină.
Trebuie să o luăm.
Toate astea n-ar fi fost posibile fără tine, Omule Mlaștină.
Nebuno!
Chiar sunt nebună.
Da, mi-am pierdut mințile.
Yeon-du!
Mo-eum!
Stai la noi acasă de azi?
Trebuia să mă trezești.
Am auzit că ai muncit azi-noapte și ai ajuns dimineață.
Trebuie să dormi mult ca să salvezi oameni.
Doar tu îți faci griji pentru mine.
Dar unde e mama? De ce ești singură?
Sunt chiar aici.
- Pleci undeva? - Da, și veniți și voi.
Yeon-du.
Când mergi la o piscină, musai trebuie să mănânci supă de alge și sikhye.
Asta e învățătură de la bătrâni.
Să ții minte.
Nu uita nici de ouăle astea!
Ai dreptate.
Vrei să ți-l curăț eu?
Pot singură.
Doamne, ce deșteaptă e!
Dnă Do! Aici!
Doamne! Hei!
Stai puțin, mă întorc.
Doamne, nu-mi vine să cred!
Sunteți toate aici!
Te pricepi.
L-ai spart bine.
Vrei ouă sau cartofi prăjiți?
- Cartofi. - Cartofi? Bine!
Uite că vine!
Delicios!
Yeon-du,
vrei să vezi ceva tare?
Bine.
De obicei, când vii la piscină,
e musai să ai și asta, dar am uitat.
Poftim!
Gata! O căciuliță din prosop!
Vai! Ce drăguță ești!
Uite! Și ea are una.
Ce bine mănânci!
Vrei să îți curăț niște ouă?
Nu mă uitam de asta.
Poftim?
Mă uit pentru că are o mamă și o invidiez.
Eu nu am o mamă.
Cum adică nu ai o mamă?
În fețișoara ta drăguță
eu îi văd și pe mama, și pe tatăl tău.
Yeon-du,
toți o să facem călătoria aceea într-o zi.
Mama ta doar a plecat puțin mai devreme.
Și tata a plecat mai devreme în călătoria aceea.
În schimb, mi-a trimis mulți prieteni, ca să nu fiu singură.
- Serios? - Da.
Poate că mama ta și tatăl meu s-au întâlnit pe drum.
Poate atunci când căutai cercuri în culturi
ne-au intersectat căile
ca să ne putem distra împreună.
Ca să fim prietene bune!
Eu mă distrez cu tine.
Și eu.
Hai să ne distrăm împreună de-acum încolo!
Distracție maximă în fiecare zi.
Bine.
Bun. Ce zici să ne distrăm acum?
Curăț și eu unul.
Nu te-am mai văzut în ultimul timp.
N-ai venit acasă în ultimele zile.
Așa e.
Am venit să-mi iau niște haine. Trebuie să plec.
Chestia e că…
plec mâine.
Bine, drum bun!
O să ținem legătura.
Te sun și îți trimit mesaje.
Ziua ta e la sfârșitul anului…
Nu trebuie.
Când eram mic și auzeam asta, de-abia așteptam.
Așteptam.
Erau zile când aveam nevoie de tine.
Dar gata.
Seung-hyo.
Ce faci?
De ce ești în biroul meu și stai așa?
De ce te-ai spălat pe cap la muncă? N-ai fost acasă?
Am avut de lucru.
Dar de ce ai venit? Ce e?
Am ceva să-ți dau.
Seok-ryu!
E crud! Nu poți mânca!
Vrei să mergi la spital?
Ia niște salată.
Dong-jin, nu mai alerga, vino!
E cald.
- Chiar trebuie să mâncăm pe acoperiș? - Cui pe cui scoate.
Și e drăguț. Ne simțim bine.
Gyeong-jong, pungile de sub ochi îți ajung până la bărbie.
Știu. Parcă e un raton.
Ar crede că ești prietenul lor.
Am venit direct după gardă.
N-ar trebui să dormi, atunci?
N-am știut.
Nu, e în regulă.
Da, oboseala nu trece doar cu somn.
Trebuie să te distrezi în familie, așa.
Așa te relaxezi.
Da, ai dreptate. E frumos să stăm împreună așa.
Am auzit că n-ați putut merge în vacanță pentru că sunteți ocupați.
Gândiți-vă că sunteți în vacanță aici.
Hai să facem o poză! Mai avem film, nu?
- Lasă. De ce să facem poze? - Va fi o amintire.
- Arătați bine azi. - Lasă.
- Fă o poză! - E penibil.
- Seung-hyo, stai lângă ei! - Hai!
Să facem o poză drept amintire.
Bine.
Doamne, ce triști sunteți!
- E bine așa? Mâncăm. - Zâmbiți! Apropiați-vă!
Hei, zâmbește!
- Seung-hyo. - Bine. Zâmbiți!
Unu, doi, trei. Zâmbiți! Așa!
Făceam curat la mine în cameră
și am dat de ea, din întâmplare.
Mulțumesc.
Ai și tu una acum. O fotografie de familie.
Sigur nu trebuie să mergi la aeroport, să îți iei rămas-bun de la mama ta?
Știi când e zborul ei?
Nu.
Tatăl tău nu știe?
Îl sun.
TATA
Alo? Tocmai te sunam.
Ce?
Mama?
Tată!
Ce s-a întâmplat?
Tocmai m-au sunat și pe mine.
Am găsit valiza lui So Hye-suk în terminal.
Au dus-o mai întâi la obiecte pierdute.
Avea etichetă cu Ministerul de Externe, așa că au adus-o aici.
Urma să plece azi. Se ducea la aeroport.
Am înțeles.
O sun.
Și noi am încercat s-o sunăm.
Telefonul ei e în valiză.
- Dle polițist Kim? - Da, dle?
O clipă.
Dacă și-a pierdut valiza și telefonul,
nu înseamnă că are probleme?
Toate persoanele de contact sunt în telefon.
Știți combinația lacătului?
Ziua ei de naștere e 17 iunie.
N-a mers. Zilele voastre de naștere?
Bine.
S-a deschis!
Ce reprezintă cifrele alea?
Aniversarea nunții lor.
Unde crezi că e?
Avem cum s-o găsim?
SE-HWAN
Alo? Ai ajuns?
Alo?
- Cine e? - Choi Gyeong-jong.
Bună ziua!
Explic mai târziu de ce sun de pe telefonul soției.
Știți unde e acum?
- Poftim? - A ajuns la aeroport?
La aeroport?
Trebuia să plece la noul post astăzi.
Nu știu când e zborul ei.
Ce post nou?
A decis să se pensioneze. Nu știați?
Poftim?
Înseamnă că nu v-a spus.
Nu știu dacă ar trebui să vă spun,
dar Hye-suk se poartă ciudat în ultima vreme.
Ce e cu florile astea?
Sărbătorim pensionarea și munca ta de-a lungul anilor.
Pensionare? Cine?
- Poftim? - Vai!
Ador mirosul lăcrămioarelor.
Dar cine se pensionează?
Păi…
Era să uit. Când o să mă repartizezi?
Mă întâlnesc personal cu ministrul dacă nu-mi spui.
Hye-suk…
Ce faci? Mă sperii.
Sunt foarte frumoase.
Îi spusesem că nu va mai fi repartizată.
Era clar că acceptase.
Dar nu și-a mai adus aminte.
De parcă auzea pentru prima dată.
Trebuie s-o găsesc rapid.
Știți unde s-ar fi putut duce?
Ce nemiloasă e!
Cum poate să plece fără să-și ia rămas-bun?
Prințesa de Gheață își merită numele.
Cum a putut să lase un cadou și să plece?
A spus că îi pare rău și că sună în curând.
Înseamnă că îl putem deschide acum?
Dar nu e de la Chatin?
Sunt scumpe.
Stați!
Hei, sunt expertă și în cosmetice.
Asta e o cremă?
Să vedem ce scrie.
- „Suble…” - Tonifiant?
Protecție solară.
„Suble…” La naiba!
La naiba!
Asta e patria alfabetului coreean!
De ce folosesc literele alea îmbârligate?
O s-o sun pe Hye-suk mai târziu.
Nu, o s-o rog pe Seok-ryu.
Nici nu pot să văd să citesc.
Vai! Seung-hyo! Seok-ryu! Bine că ați venit.
Dnă Mi-suk, știi unde s-a dus mama?
- Ce? - Te rog s-o cauți.
Dar de ce s-a stricat?
Am găsit asta în mașină.
Vai!
Stați puțin…
Șofran.
Luați atâtea medicamente, și tot nu știți asta?
Ce?
Nu e șofran.
- Sigur nu e saponină? - Da, așa e.
Și eu am crezut că e saponină.
Ai lăsat o revistă în engleză în geanta mea.
O revistă?
N-am lăsat-o eu.
Pensionare? Cine?
Eram sigură că aveam telefonul.
E ușor să le confunzi.
Da. Și sunt de aceeași mărime.
Se pot confunda.
Unde mi-e valiza?
De ce sunt aici?
La naiba!
Am vorbit la telefon ieri.
Se ducea la munte, să respire aer curat.
Nu știu exact unde.
Singurul munte unde s-ar fi putut duce e Gajeonsgsan.
Acolo e templul pe care l-am vizitat.
Tată, pe aici.
Bună ziua!
Scuze, ați văzut această persoană aici?
Da, am văzut-o mai devreme.
A venit singură.
Unde ați văzut-o?
A stat acolo mult timp.
- Mulțumim. - Mulțumim.
A văzut-o mai devreme, cred că a plecat deja.
Să mergem!
Mama a scris asta.
E scrisul ei.
Să fiu sinceră, sunt catolică.
Dar Buddha e milos și îngăduitor.
Poți, te rog, să-mi îndeplinești dorința?
Te rog, nu mă lăsa să-mi uit soțul și fiul.
TE ROG, NU MĂ LĂSA SĂ-MI UIT SOȚUL ȘI FIUL
Dle Choi, cred că a plecat deja, nu vă faceți griji!
Choisseung.
Când ajungem jos, să căutăm în restaurante, hoteluri și alte localuri.
Bine.
Tată, e pantoful mamei.
Ce?
Ești sigur?
Sunt sigur.
Crezi că i s-a întâmplat ceva?
Să căutăm în zona asta.
Duce la o stâncă acolo, jos.
Și se întunecă.
- Cobor eu. - Mă duc eu.
Dacă e o urgență, sunt mai bine pregătit.
Să coborâm împreună, atunci.
Nu, eu cobor de aici.
Voi doi urcați pe cărare!
Seung-hyo, îți promit
că o s-o găsesc.
Ai grijă!
Să mergem să o căutăm.
Ai grijă!
Scuze.
Nu se poate așa.
Ești prea grăbit. Poți să te rănești.
Dă-mi mâna și mergem încet.
Nu-ți face griji! O să fie bine.
E cea mai deșteaptă din Lavandă.
Da.
Să mergem!
S-o găsim pe mama ta.
Hye-suk!
Hye-suk?
Hye-suk!
Hye-suk, trezește-te!
Hye-suk!
Ești trează?
Dragă…
Mă auzi?
Da.
Mulțumesc. Mulțumesc mult.
Ești rănită? Te-ai lovit undeva?
Piciorul meu.
Mi-am scrântit glezna.
Începuse să se întunece și nu era nimeni.
Voiam să chem ajutor, dar nu aveam telefonul.
De ce ai venit aici singură?
De ce nu mi-ai spus nimic?
De ce ai mințit cu repartizarea?
Am crezut că o să te liniștească.
Nu.
Nu, e o minciună.
Am vrut să-mi protejez mândria.
N-am vrut să fiu abandonată.
De ce să te abandonez?
Știam că nu mă mai iubești,
dar mă mulțumeam până și cu umbra ta.
Zeci de ani te-am urmărit plecând.
Nu e adevărat.
Când veneam la tine, tu te îndepărtai.
Eu eram cea care venea spre tine.
Îmi lipseai.
Când erai în Franța,
când erai în Africa,
când erai acasă, în Coreea,
mereu îmi lipseai.
De ce nu ne-am spus niciodată lucrurile astea?
Cum de am ajuns aici?
Doamne!
Mamă!
Tată!
Seung-hyo!
Dle Choi! Dnă Hye-suk!
- Seok-ryu. - Sunteți bine?
Ai venit și tu.
Seung-hyo, e în regulă.
Nu sunt rănită tare. Îmi pare rău.
Te-am speriat?
Seung-hyo.
De ce-mi faci asta?
Divorțul.
Să decizi să pleci fără să mă întrebi…
De ce nu mă întrebați?
De ce?
De ce nu vă pasă ce simt?
Îl rugam pe Moș Crăciun în fiecare an.
„N-o să plâng.”
„O să fiu cuminte.”
„Te rog…
adu-mi-o înapoi pe mama!”
„Te rog…
vreau să mănânc și eu cu mama și cu tata.”
Știi…
Știi cât de mult m-am străduit să fiu un copil bun?
Dar acum sunt adult.
Nu vreau să-mi pese de chestiile astea!
Dar…
când vă văd,
îmi amintesc de acea zi când aveam șapte ani.
Toată viața am rămas blocat acolo.
Deși am crescut, ca un prost…
încă…
vreau să mănânc împreună cu mama și cu tata.
Îmi pare rău.
Seung-hyo.
Seung-hyo,
îmi pare foarte rău.
Credeam că mă urăști.
Nu pot fi doar o mamă.
Seung-hyo.
Îmi pare foarte rău.
Cred că mi-am pierdut mințile mai devreme. N-am vorbit serios.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău, Seung-hyo.
Te iubesc.
Te iubesc mult.
Am făcut multe greșeli.
Mereu te-ai simțit…
mai în largul tău lângă Mi-suk decât lângă mine.
Ai dreptate.
Mă simt altfel cu ea.
Dar totuși…
chiar și așa…
mereu am…
Mereu mi-a fost dor de tine.
Să mergem acasă, mamă!
Încă am nevoie de tine.
Seung-hyo, îmi pare foarte rău.
Te-am făcut să te simți atât de singur!
Îmi pare foarte rău.
Dar te iubesc foarte mult.
Nu plânge, Seung-hyo!
N-o să te mai las singur.
Te iubesc foarte mult. Îmi pare rău.
Tată, ești bine?
O duc eu.
Da.
E soția mea.
O duc eu.
Nu te mai băga!
Am înțeles.
Nu sunt grea?
Deloc.
Ești ușoară ca un fulg.
Ba nu, ca aerul.
Încetează!
M-am gândit bine
și sunt făcuți unul pentru altul.
Ai sunat?
Nu, trebuie să vină.
- Uite-i! - Unde?
Hye-suk!
Doamne! Nesuferito!
- Stai! - Hei!
Ne-am făcut griji!
Credeam că s-a întâmplat ceva.
Bea asta mai întâi!
Medicamentul ăsta e cel mai bun pentru calmarea nervilor.
Încetează!
De ce sunteți aici atât de târziu?
Nu faceți gălăgie! Mergeți acasă!
Vai!
- Chiar vrei să plecăm? - Da.
Nu primim nici măcar o îmbrățișare?
Mi-e cald, am transpirat.
Trebuie să fac un duș.
- Dragă, ajută-mă! - Bine.
Mulțumesc pentru azi.
Noapte bună!
Doamne!
- Mulțumesc. - Hye-suk!
Vino-ncoace! Să dăm mâna!
Haide! Hei!
Uite la ea! N-are nimic.
Lavandă, am încheiat ziua.
- Gata? - Să bei asta.
- Trebuie să te mai calmezi. Hai! - Bine.
Seok-ryu, Seung-hyo. Bravo!
Pare o entorsă,
dar mergem mâine la spital la radiografie.
Bine.
Să programăm și un RMN pentru creier.
Am auzit ce ți se întâmplă.
Nu i-ai spus lui Seung-hyo, nu?
Nu.
Probabil nu e nimic.
Să facem un control. Nu te speria!
Chiar dacă nu ești bine,
o să fiu lângă tine.
„La bine și la rău,
bolnavi sau sănătoși,
până când moartea ne va despărți.”
Am făcut un jurământ.
Am uitat jurămintele astea de mult.
Poți începe să ți le reamintești.
Cred că ești extenuată. Fă un duș și odihnește-te!
Și tu.
Stai!
Stai puțin!
Vrei…
să te duc la baie?
Ai putea?
Haide!
Ce ai în mână?
Un flaut.
O să atragi șerpii dacă o să cânți la el.
N-o să cânt.
Am creat un model și îi analizez structura.
Când le desfăceam când eram mici, ieșea o grămadă de salivă.
Scuze.
Mâine plec cu treabă. N-o să fiu acasă.
Aha.
- Unde? - În provincia Gangwon.
Când te întorci?
După două săptămâni.
De ce așa mult?
Nu pleci în străinătate. Cine pleacă atât în delegație?
E un proiect important.
Vino, dacă te plictisești.
Dacă chiar n-ai nimic de făcut.
Nu cred.
Drum bun!
Mersi.
Bine.
Pa!
Când pregătim scoici,
trebuie să tăiați și să scoateți mustățile cu foarfeca.
Apoi le vom blanșa.
Nu le fierbeți mult.
Bine.
Cum ați gândit ferestrele?
Mă plictisesc singură.
Gândiți-vă că ambușura este intrarea în clădire.
Va fi făcută din lemn.
Când aerul intră prin găuri, va crea sunete.
Mă plictisesc.
Azi…
O să fac coq au vin.
Coq au vin înseamnă „cocoș în vin”.
Cu pui și legume fierte în vin,
este o mâncare tradițională.
Ce?
De ce s-a oprit?
S-a terminat?
Seok-ryu.
Ce naiba spune?
Știu!
LAPTELE EXPIRĂ AZI
DAR SENTIMENTELE MELE NU EXPIRĂ NICI MÂINE, NICI POIMÂINE
CANDIDATURĂ APROBATĂ PENTRU POLUL SUD
Mo-eum!
- Seok-ryu! - Unde ai cheile de la mașină?
- În geantă. - Geanta ta?
- Împrumută-mi mașina! - Desigur.
- Unde te duci? - La Seung-hyo.
Uau!
S-a declanșat catalizatorul, în sfârșit?
CHOISSEUNG
DL YOON
Dle Yoon, eu sunt.
Știi cumva unde e Seung-hyo?
Seok-ryu?
De ce nu răspunzi la telefon?
Era pe modul silențios.
Dar de ce ai venit?
Mă plictiseam.
Ai spus că pot veni.
Te plictiseai?
Da.
Fără tine, timpul trece greu.
Fără tine, benzile desenate nu-s amuzante.
Fără tine, și locul de joacă e pustiu.
Fără tine, fiecare zi e banală.
De parcă ai mânca supă sau găluști fără sos de soia.
Fără tine, e ca și cum n-ai bea lapte cu banane după piscină.
Așa că mă întrebam… Ai vrea să bei lapte cu banane cu mine?
Tot la mâncare te gândești și acum?
Nu cred că-mi mai trebuie laptele ăla.
TARDIV
CONȘTIENTIZARE TARDIVĂ
Subtitrarea: Ligia Constantinescu