LOVE NEXT DOOR
Det är som att du har lagt din själ i tårtan.
Eller inbillar jag mig?
Du har rätt.
Blandad med själ, mjöl och socker.
Jag visste det. Du satsar på A plus.
Men blir det inte för mycket för oss att äta?
Nån annan får äta våra rester.
Va?
Vi kom för sent.
Han är väldigt poppis nuförtiden.
Hans betyg och popularitet har förbättrats.
-Mo-eum? -Ja?
Så här skrämmande kan akademisk stress vara.
De har blivit blinda.
Det måste vara tufft.
Jag tycker synd om dem.
"Associate with."
Att vara delaktig på nåt vis.
One's mind goes to something.
Man tänker…
Läs inte när du går.
Du kommer att snubbla.
Ja, men jag lär mig ännu ett engelskt ord.
Vem tvingar dig att leva så?
Det här är ditt fel.
Du slutade simma för ett år sen, och du är redan ifatt mig.
Du är fjärde bästa eleven nu.
Jaså, det?
Jag har uppfostrat ett monster.
Jag borde ha sjasat iväg dig när du bad om hjälp.
Men vad ska du göra?
Jag kan redan kalkyl och geometri.
Du suger matematiskt.
Din klass hade hemkunskap idag.
Fick du nån tårta över?
Va? Räckte inte det du fick innan?
Jag åt hela.
Vad snålt. Jag hoppas det sätter sig på låren.
Oj, försöker du förbanna mig innan mitt sista år? Ta tillbaka det.
Ta tillbaka det.
Du är inte den enda. Jag blir också sistaårselev.
Du var idrottare, du ökar inte i vikt!
FÖRSENING ATT VARA FÖRSENAD
EPISODE 11 BELATED
Hur ser ögonen ut?
Det finns nog ansiktsmasker i kylen.
Jag tog den här från bakre raden.
Det är idag.
Och? Jag har redan svarat honom.
Då är det över.
Herregud.
Jag har sagt åt dig att inte öppna fönstret när du ser ut så.
Är du Shrek?
Det är en mintchoklad-ansiktsmask. Vill du dö?
Ät den istället. Ha den inte i ansiktet.
-Som läppstift på en gris. -Din åsikt behövs inte.
Även om de låser in mig, ska jag döda dig idag.
Seok-ryu, kom och ät!
Jag kommer också, tant Mi-suk!
Vilken galen syn.
-Testa inte mig så här tidigt. -Jösses!
Låt oss skilja oss.
Va?
Jag vill skiljas.
En skilsmässa?
Det var lite plötsligt.
Har du tänkt igenom det här tillräckligt?
Jag har tänkt på det i 20 år.
Det är ingen överraskning att det blev så här.
Vi har varit mer åtskilda än tillsammans i vårt äktenskap.
Det är…
Ja, du har rätt.
Det var bara en tidsfråga.
Och vem som skulle säga det först.
Vi pratar om detaljerna senare.
Jag är för trött idag.
Hon frågade inte…
…varför.
Du är hemma.
Jag är ledig idag.
Var det inte nåt du skulle säga till mig?
Jag ska bli omplacerad.
Vart ska du?
Afrika.
Säg till när du har pappren klara.
Okej.
När berättar vi för Seung-hyo?
Ta för er.
Jag lagade det, men det är så gott.
Är det inte mycket?
Jag bad om en egen skål. Ert spott hamnar där.
-Barbariskt. -Odåga.
Vem bryr sig? Vi är familj!
Städa innan du låtsas vara ren.
Det är du som bor i en svinstia.
Vad sa du, orangutang?
Tack, tant Mi-suk.
-Hon tackar också. -Hallå!
Oj, vad gott det är.
Bättre än Michelin-restaurangen jag var på.
-Jaså? -Ja.
Jag vet inte vem det är, men jag är säkert mycket bättre.
Vet du vem Michelin är?
Mi-suk!
Det var nog ett skämt.
Du ljög om att du var smart i skolan, va?
Du sa att du var lika smart som Hye-suk, men du halkade efter, va?
Ät inte. Ge mig din sked.
-Mamma. -Ja?
-La du i bönor? -Gjorde du?
Nej, riset var blandat med bönor.
Jag har sagt att jag hatar bönor.
Det är bra för dig, så bara ät. Okej?
Din lilla odåga!
Du är så högljudd.
Du åt alla jävla ägg.
Pappa, jag behöver protein.
Din åldrande pappa behöver protein mer, din odåga!
Jösses, var tyst.
-Mamma? -Ja?
Tuggar jag på ansjovis nu?
-Ansjovis? -Jag hade rester över.
Att ha ansjovis i bibimbap är nästan brottsligt!
Det är svårt att äta runt. De är så små.
Ge mig era skedar. Endast Seung-hyo får äta.
Var inte sån.
-Vänta. -Jag jobbade hårt.
Tack för maten.
-Du. -Ja?
Dong-jin, jag älskar att se dig äta mat.
Jag dricker sen.
Ät alla bönorna.
Du behöver också protein.
La du i allt som du ville slänga?
Varför studerar du franska?
Kokboken är fransk. Bilderna var fina, så jag köpte den.
Men jag har ingen aning om vad det står.
Blanquette de veau är kalvgryta.
Det är en känd fransk hemlagad rätt.
Har du inte glömt franskan?
Jag skulle nog kunna läsa den.
Men varför pratar du inte då?
Skulle jag gå runt och säga:
"Bonjour, mademoiselle"?
Det var så äckligt.
Då avslutar jag vänskapen.
Läs det här för mig.
Den är så tjock. Det tar en evighet.
Nej, inte hela. Bara lite.
Läs den här sidan först.
Vad jobbigt.
Blanquette de veau
är en rätt som symboliserar fransk husmanskost.
Man använder vanliga ingredienser, och det är enkelt att laga.
Den färdiga maträtten har en sofistikerad smak.
Coq au vin betyder "tupp i vin".
Med kyckling och grönsaker bräserade i vin,
är det en traditionell fransk rätt.
Jag vaknade,
och ditt ansikte var så nära mitt.
Men det var plötsligt en regnbåge där.
Den var så intressant. Jag ville så gärna röra den.
Det är varmt.
Va?
Jag fick nästan värmeslag när jag erbjöd mina tjänster.
Du bad mig att läsa för dig, och så somnar du?
Men det var för att…
Hälsa din mamma att jag ska sätta upp en markis här.
Varför skulle regnbågen dyka upp där?
Varifrån kommer ljuset?
Det var konstigt.
Hallå!
Är ditt huvud okej?
Spräcktes det?
Vad var det?
Vad gjorde du? Mår du bra?
Jösses, var inte så känslig.
Det var konstigt.
Du.
Jag säger det här som professionell sjukvårdare.
Du klarar dig. Du dör inte.
Om jag får efterverkningar, ringer jag ambu… Nej.
Jag ringer polisen så de tar dig.
Det såg inte ut som att du behövde polisen.
Vad menar du?
Du var röd i ansiktet.
Va?
Hände nåt med Seok-ryu?
Inget hände.
Attans. Jag blev uppspelt i onödan.
Mådde Seok-ryu bra igår? Jag hörde att Hyeon-jun åkte.
Grät jag för mycket?
Såg jag ut som att jag ångrade mig?
Är det därför han inte nämner mjölken?
Hon grät så mycket. Jag ville inte pressa henne.
Att tvinga henne svara verkar fel.
Så du backar igen?
Hon har mycket att tänka på. Jag vill inte förvärra det.
-Drick den här. -Nej, tack.
Drick bara.
Den är mer uppfriskande än öl när man är frustrerad.
Du mår mycket bättre efteråt.
Jösses.
-Är du okej? Ursäkta. -Du skakade den med vilje.
Herregud.
Är du okej?
Ser jag okej ut?
Ursäkta.
Uppfriskande.
Jag vet.
Om det fanns en sån katalysator för dig och Seok-ryu,
skulle allt vara löst.
Allt skulle kännas uppfriskande, krispigt och rent.
Vad gör du?
Du.
-Du. -Nej.
-Jösses! -Vad händer?
Du… Vart ska du?
Mo-eum!
Jösses.
Kang.
Choi.
Jag har sagt det förut,
hon är riktigt snäll.
Jag vet.
Vill du sätta dig ner?
Jag var på väg nånstans, men jag kan sitta en stund.
Här.
-Du måste ha varit varm. -Ja.
Jaha,
jag har inte träffat dig på ett tag, så det känns
lite obekvämt.
Ja.
Men du är en kvartersvän.
Och vi är i samma ålder.
Du lyssnade på mina problem.
Ska vi skippa formaliteterna?
Det låter bra.
Ska vi kalla varandra vid förnamn?
Ja. Nej, vänta.
Japp, Dan-ho.
Okej, Seung-hyo.
-Ska vi återgå till hur det var? -Det är en bra idé.
Ja. Eller hur?
UTGÅNGSDATUM 29 JUNI
CHOISSEUNG
Datumet har passerat.
Det är över.
MJÖLK
Just det.
Jag har fått en personlig förfrågan.
Pianisten Ko Sang-hee vill öppna en bokhandel.
Är inte hon berömd?
Jo.
Varför vill en pianist ha en bokhandel?
Hon har alltid tyckt om böcker. Hon vill öppna en i sin hemstad.
Hela området är en blomsteräng.
Hon vill ha ett ställe som passar in där
och som har ett särskilt tema.
Har nån en idé? Nåt bra? Kom igen.
-Var är det? -Taebaek, Gangwon.
Tänk om byggnaden blir musik?
Va?
Vi gör en byggnad som skapar ljud.
Vi använder vinden för att förvandla byggnaden till ett instrument.
En bokhandel byggd för en pianist.
Men är det realistiskt möjligt?
Risken är…
Utomlands har man använt ljud i designen flera gånger.
Hyeong-chan, ska du till platsen sen?
-Ja. -Köp en blockflöjt till mig på vägen.
-En blockflöjt? -Ja.
Jag såg det nånstans.
Om man täcker olika hål på en blockflöjt, förändras tonhöjden.
Det finns ett sätt att beräkna det.
Jag måste nog prova
och se hur vi kan applicera den.
Taebaek, Gangwon-provinsen.
Jösses.
Titta på hans ögon. Han har tappat det.
Jag älskar när han har den blicken.
En snygg galning besatt av jobb.
En söt galning besatt av Seung-hyo.
-Jag ska gå. -Okej.
-Glöm inte flöjten. -Okej.
Hallå?
Seung-hyo, är du ledig ikväll?
Va? Hurså?
Låt oss äta middag ihop som familj.
Jag förstår.
Okej.
Jag bokar nåt. Okej.
Vi ses sen.
HÄLL KÖTTBULJONGEN I REDNINGEN
Jag trodde att ni var på jobbet, så jag lånade köket lite.
Vad lagar du? Det doftar gott.
Det är en fransk rätt. Jag försöker efterlikna den.
Vill du så gärna laga mat?
Ja.
Ju mer jag provar, desto mer vill jag.
Det är roligt.
Jag önskar att du inte ville göra det här.
Det är svårt nog för en frisk person. Hur ska du klara det?
Jag känner likadant.
Stress är gift för din mage.
Du har sett på din pappa att det inte är enkelt.
Jag förstår hur ni känner.
Men jag ska ta hand om mig.
Jag ska äta bra, och träna för att öka uthålligheten.
Jag lovar att inte bli sjuk.
Sluta direkt om det blir jobbigt.
Just det.
Om det blir jobbigt, sluta och var bara hemma.
Vi kan ta hand om dig.
-Eller hur? -Bra gjort.
Jag blir rörd.
Du lovade, mamma. Ni måste ta hand om mig.
Okej.
Var här, och om du blir uttråkad kan du skaffa ett jobb.
Vi har Saemsong Electronics.
-Och Kekeo. -Nu börjar hon igen.
-Hon är igång igen. -Eller hur?
Typiskt mamma. Hon vet hur man förstör humöret.
Jag bara säger det.
Ifall du blir uttråkad och rastlös.
-Hur smakar det? -Det är gott.
Jaså? Låt mig smaka.
Yeon-du, har det hänt nåt på förskolan idag?
Du ser inte glad ut.
Idag sa A-ron till mig
att jag inte har en mamma.
Det måste ha gjort dig ledsen.
Vad gjorde du då?
Jag gjorde som du har lärt mig.
Jag sa att inte alla familjer har en mamma och en pappa.
Ideologin är skapad av samhället
om hur "normala familjer" ska vara.
Du var jätteduktig.
Men de är dumma, så de vet inte vad ideologi är.
Pappa, är det säkert att du kan sluta jobbet så här tidigt?
Din barnvakt har skadat ryggen, så hon kan inte komma mer.
Jag har inget val förrän jag hittar en ny.
När kommer den nya barnvakten?
Jag vet inte. Ingen har ansökt än.
Vad sägs…
…om jag gör det?
Fröken Jae-suk!
Hej, Mo-eum.
-Mo-eum! -Hej, Yeon-du.
Vad bra att du är här.
Håll koll på kontoret en stund.
Jag ska bjuda Yeon-du på glass.
Nej, det är okej. Jag bjuder.
Nej, jag vill bjuda henne. Kom, Yeon-du.
-Okej! -Då går jag också.
Jag vill gärna gå!
Din pappa är lite överbeskyddande.
Säkert att du låter mig passa henne?
Vem ska passa vem? Du?
Ja, jag ska passa Yeon-du tills vidare.
Det behöver du verkligen inte.
Lägg av. Vad är grannar till för?
Vi finns här för att hjälpa varandra. Vänta här.
-Jag kommer snart. -Hejdå.
-Kom. -Mamma.
-Yeon-du…
Mamma…
Förlåt för tidigare!
Efter det där med Seok-ryu,
och när jag hörde din historia, måste känslorna ha tagit över.
Det var nog en slags tillfällig galenskap.
Jag ber också om ursäkt.
Oavsett hur plötsligt det var,
gjorde jag fel som inte undvek det.
Okej.
Jaha…
Det var mer mitt fel.
Ska vi säga att det var ett ömsesidigt misstag av oss båda?
-Jag håller med. -Okej.
-Bra. -Ja.
Okej.
-Och… -Ja?
Jag avböjde din mammas erbjudande att passa Yeon-du.
Nej, det är okej.
Det är mellan dig och min mamma.
Bry dig inte om mig.
Tack. Jag hoppas hitta en ny barnvakt så snart som möjligt.
-Pappa! -Hej.
Pappa, hon köpte en massa glass till mig.
Vilken tur du har. Tackade du henne?
Jag satte på luftkonditioneringen. Det är så varmt.
Det är jättevarmt. Vad händer?
Hur är maten?
Senast jag var här, var det med en kund.
Jag tyckte om det.
Ja, det är fint.
Ja, det är gott.
Vad bra.
Det kan vara svårt att få ett bord här.
Som tur var hade nån avbokat, så det fanns ett bord över.
Jag förstår.
Vi ville äta middag med dig eftersom vi har nåt att berätta.
Vad är det?
Jag har omplacerats.
Okej.
Vart ska du? Hur länge blir det nu?
Afrika. Det kommer att bli ett tag.
Afrika…
Om jag kan ta ledigt så hälsar jag på.
Du kan också följa med, pappa.
Seung-hyo.
Vi ska skilja oss.
Va?
Vårt äktenskap kraschade för länge sedan.
Det är meningslöst att tvinga oss att vara tillsammans.
Vi tror att det är bäst för alla att avsluta det nu.
Seung-hyo, jag kan bara säga förlåt.
Vi hoppas att du förstår.
Vad finns det att förstå?
Det är era liv.
Tänk inte på mig. Gör vad ni vill.
Ursäkta mig. Jag glömde bort nåt brådskande idag.
Jag måste gå.
Ska du verkligen åka till Afrika?
Bryr du dig inte om mig eller Seung-hyo?
Det är du som inte respekterar min karriär.
Tycker du att det är vettigt att lämna familjen och åka iväg?
Familj?
Du har ingen rätt att säga det.
Du bor nästan på sjukhuset och kommer sällan hem.
När Seung-hyo och jag var i Frankrike, hälsade du bara på en gång.
Så jag säger åt dig att stanna i Korea!
Herregud.
Vi diskuterar det senare.
-Hallå? -Det är jag.
Kan du prata?
Nej, tyvärr.
Jag ringer senare.
Ja, ursäkta. Hejdå.
-Vem var det? -Kollegan som jag ska åka med.
Arbetet kallar.
Säkert att det är arbetet? Och inte nåt annat?
Vad menar du?
Du fick chansen att omplaceras nån annanstans.
Det är inbördeskrig och prat om terrorism där!
Varför måste du åka till en så farlig plats?
Eftersom koreaner bor där också.
Varför jobba med det här och bara åka till trygga länder?
Är det enbart en pliktkänsla?
Är det därför en kvinna med ett barn är så envis?
Allvarligt! Det räcker! Jag är så trött på det här!
-Hye-suk! -Vad?
Ska jag vara hemma, uppfostra vårt barn och sköta hemmet?
Du borde ha gift dig men en annan kvinna istället.
Är det allt du kan säga?
Jag borde aldrig ha gift mig med dig från början.
Nej, jag borde aldrig ha fått Seung-hyo.
-Hallå! -Du klippte mina vingar!
Du fångade mig här med ett barn!
Om Seung-hyo inte fanns,
skulle det här inte hända.
Jag älskar Seung-hyo,
men jag kan inte vara bara mamma.
Seung-hyo.
Ratatouille är en representativ rätt för Provence.
Tillsätt örter och olivolja till aubergine, zucchini, paprika och tomater.
Sjud till en grönsaksgryta.
Ratatouille var en bra film.
Jag går.
Fortsätt.
CHOISSEUNG
Varför ringer han så sent?
Hallå?
Va?
Du, Choisseung.
-Upp med dig. -Okej.
Var det dig jag pratade med på telefon?
Ja.
Den här unga mannen drack ensam och han däckade plötsligt.
Jag kände på mig att det skulle hända.
Han såg väldigt bekymrad ut. Han drack med tårar i ögonen.
Jag försökte väcka honom, men det gick inte.
Vad kunde jag göra?
Jag tryckte på det första numret i listan, och kom till dig.
Tack för att du ringde.
Kom igen.
Försök att resa dig.
Han har inte betalat än.
Va?
Skojar du?
-Jösses. -Var är din plånbok?
Hur mycket blir det?
Fan. Du beställde två rätter som du inte ens åt.
Jag kan inte gå längre!
Inte ens om mitt liv hänger på det!
Om du tillbringar natten här,
eller nyktrar till och gå hem, bestämmer du själv.
Jag är helt slut.
Jag går inte hem.
Håller du på att vakna?
Jag tänker inte gå hem.
Sluta vara ett sånt fyllo.
Ska du sova här då?
Du.
Ikväll…
…åt jag middag
med mamma och pappa.
Jaha?
Ja…
Det var första gången sen jag tog examen.
Din familj gör alltid det.
Ni äter alla måltider tillsammans.
Men för mig
var det jättesvårt.
Och jag gjorde det idag, men…
Strunt i det.
Vi åt inte ens upp maten.
Du.
Varje gång jag går hem till dig,
är det nåt som jag avundas.
Ert familjefoto.
I vårt hus…
…har vi allt…
…förutom det.
Nej, så är det inte.
Det ser ut som att vi har allt.
Men vi har inget.
Choisseung.
Mina föräldrar ska skiljas.
Va?
Jag var alltid rädd för…
…att det skulle hända.
När jag var sex eller sju,
och när jag var 18…
Men…
…jag är 34 nu.
Det hände senare än jag trodde.
Men jag är ändå rädd.
Jag är vuxen nu,
varför gör mina föräldrars skilsmässa ont?
Min mamma och pappa…
Jag vet att de har sina egna liv.
Men…
…istället för att vara lyckliga var för sig…
…önskar jag att de var lyckliga tillsammans.
Är du nykter nu?
Vad händer?
Vad har hänt?
Vad gör du här?
Varför är jag här?
Ge hit.
-Vad? -Utlägg för transport och omvårdnad.
Jag fick släpa dig hit från baren
och bröt nästan ryggen.
Och din nota var på 47 000 won. Ge hit.
Okej, jag ska betala tillbaka.
-Vill du ha det nu? -Glöm det.
Har du huvudvärk? Vill du ha vatten?
Ja, jag har en hemsk huvudvärk.
Var är vattnet? Varför…
Varför har du inte slängt den? Den har gått ut.
Du blir dålig i magen.
Just det.
Jag glömde att jag skulle slänga den.
Jag minns att jag drack.
Men jag gjorde väl inget dumt?
Du gjorde nästan nåt riktigt dumt.
Vadå?
Berätta för din mamma och pappa
hur du verkligen mår.
Gråt inte ensam som när du var sju efter att din mamma åkte.
"Åk inte." Varför är det så svårt att säga?
Vi går. Jag är nykter nu.
Du har tjatat på mig om att luta mig mot dig.
Kan inte du luta dig mot mig?
Jag lutade mig mot dig.
Va?
Du höll mig uppe på vägen hit.
Du är så stark. Du föddes sån.
Jag borde ha lämnat dig för att dö på gatan, din lilla…
Räta ut din krage, dummer.
Det var på grund av dig.
SEOULS FAMILJEDOMSTOL
Jag visste inte att man måste vänta en månad.
Vi måste gå till domstolen igen. Vad ska du göra?
Jag tar ledigt och kommer tillbaka.
Det regnar.
Jag har ett paraply.
På vår bröllopsdag och när vi registrerade äktenskapet
regnade det.
Det gjorde det.
Därför trodde alla att vi skulle bli lyckliga ihop.
Hur blev det så här?
Jag minns inte att vi bråkade så mycket.
Vi hade inte ens en chans att bråka.
Skyller du på mig?
Jag skyller på mig själv.
Ta det.
Nej, vänta…
Det ska finnas minst ett.
Va? Åker du imorgon?
Det bara blev så. Det är brådskande.
Men ändå,
det behöver inte ske så plötsligt.
Jag ringer till Jae-suk och In-suk.
-De får komma hit. -Sluta.
Snälla! Överdriv inte.
Jag träffade dem häromdagen.
Jag är snart tillbaka.
Ja, men ändå…
Här. Det är lite smink. Dela det med de andra.
Det är från Frankrike.
Ta på ordentligt, och åldras inte medan jag är borta.
Snorunge.
Du måste ringa ofta när du är där.
Ring när du är sugen på kimchi och när du vill prata koreanska.
Ring om nåt bekymrar dig.
Okej, jag ska.
Varför blev det så plötsligt?
Tant Hye-suk.
Seok-ryu, var du hemma?
-Jag trodde inte vi skulle ses. -Inte jag heller.
Jag hade blivit ledsen om du bara åkte.
Du har gått igenom så mycket.
Men jag är inte orolig för dig. Du kommer att klara dig bra.
Jag har alltid varit tacksam för hur bra du har tagit hand om Seung-hyo.
Titta till honom då och då medan jag är borta, okej?
Gå in nu. Hejdå.
Jösses. Jag ska gå nu. Hejdå.
Tant Hye-suk.
Seung-hyo är ledsen.
Seung-hyo
har väntat på sin mamma sen han var liten.
Han var som ett barn i en oändlig kurragömmalek.
Han gömde sig så att ingen kunde hitta honom.
Men jag tror att han väntade på att hans mamma skulle hitta honom.
Tack för att du berättade.
Akutvårdarna är här. Var är patienten?
Det har fastnat en rå bläckfisk i min hals!
Sugpropparna är fast i din hals. Vi måste få ut den.
Öppna munnen.
Hon åt en giftig svamp!
Åt hon den här?
Här borta!
Hon blev biten av en blåringad bläckfisk!
En blåringad bläckfisk i gyttjestranden?
Vad ska jag göra?
Jag klarar det inte ensam.
JAG ÄLSKAR ER, GYTTJESTRÄNDER
Dan-ho?
GM
Gyttjemannen!
Du tar hand om den giftiga svampen.
Jag tar hand om bläckfisken.
Gyttjemannen. Den blåringade bläckfisken är kvar.
Den har ett dödligt gift som innehåller tetrodotoxin.
Vi måste flytta henne.
Det här hade inte varit möjligt utan dig, Gyttjemannen.
Din jäkla galning.
Jag måste vara knäpp.
Jag har tappat förståndet.
Yeon-du!
Mo-eum!
Ska du vara hos oss från och med idag?
Du skulle ha väckt mig.
Jag hörde att du jobbade igår kväll och kom hem i morse.
Du måste sova gott för att kunna rädda folk.
Du är den enda som oroar dig för mig.
Men var är min mamma? Varför är du ensam?
Jag är här.
-Ska du nånstans? -Ja, och ni ska följa med.
Yeon-du.
När man går till ett badhus, måste man äta sjögrässoppa och sikhye.
Det är visdom som har gått i arv från en äldre.
Kom ihåg det.
Glöm inte de stenkokta äggen.
Du har rätt.
Ska jag skala det?
Jag kan göra det.
Jösses, hon är så smart.
Fröken Do! Här borta!
Jösses! Hej!
Vänta, jag kommer strax.
Herregud, jag fattar det inte!
Ni är alla här!
Du vet hur man gör.
Du krossade det hårt.
Vill du äta ägg eller pommes?
-Pommes. -Pommes? Okej!
Här kommer den!
Så smaskig!
Yeon-du.
Vill du se nåt coolt?
Okej.
När man går till badhuset
är det här ett måste, men jag glömde.
Här.
En lammformad handdukshatt!
Jösses! Så söt du är!
Titta. Hon har också en.
Du äter så fint!
Ska jag skala ditt ägg?
Det var inte den jag tittade på.
Va?
Jag tittade eftersom hon har en mamma och jag var avundsjuk.
Jag har ingen mamma.
Vad menar du med att du inte har en mamma?
I ditt vackra ansikte
kan jag se din pappa och din mamma.
Yeon-du.
Alla ska göra den resan en dag.
Men din mamma gav sig av lite tidigt.
Min pappa gav sig också av på den resan tidigt.
Istället skickade han en massa vänner till mig, så att jag inte var ensam.
-Är det sant? -Ja.
Kanske din mamma och min pappa träffades på sin resa.
Den dagen när du letade efter skördecirklar
kanske de förde oss samman
så att vi kunde ha kul ihop.
Så att vi kunde bli goda vänner!
Jag har kul när jag är med dig.
Detsamma.
Från och med nu ska vi ha kul ihop.
Vi ska ha jätteroligt varje dag.
Okej.
Okej. Ska vi ha lite kul nu?
Jag skalar ett.
Jag har knappt sett dig på sistone.
Du har inte varit hemma på några dagar.
Nej.
Jag hämtade bara kläder. Jag måste gå.
Saken är att
jag åker imorgon.
Okej, ha en bra resa.
Jag hör av mig ofta.
Jag ska ringa och sms:a dig.
Du fyller år i slutet av året…
Du behöver inte.
När jag hörde det som barn, såg jag fram emot det.
Jag väntade.
Det fanns dagar när jag behövde dig.
Men inte längre.
Seung-hyo.
Vad gör du?
Varför är du på mitt kontor och sitter så där?
Varför tvättade du håret på jobbet? Var du ute hela natten?
Jag hade mycket jobb.
Men varför är du här? Vad är det?
Jag vill ge dig en sak.
Seok-ryu!
Den är inte klar! Ät inte den!
Vill du åka till sjukhuset?
Ta lite sallad.
Dong-jin, sluta springa runt.
Det är varmt.
-Måste vi äta på taket? -Man måste bekämpa eld med eld.
Det är trevligt. Stämningen är härlig.
Men Gyeong-jong, dina påsar under ögonen hänger långt ner.
Jag vet. Han liknar en tvättbjörn.
De kan missta dig för en vän.
Jag kom direkt från nattskiftet.
Borde du inte sova lite då?
Vi hade ingen aning.
Nej, det går bra.
Trötthet går inte över med bara sömn.
Man måste ha roligt med familjen.
Då slappnar man av.
Ja, du har rätt. Det är trevligt att vara tillsammans så här.
Ni kunde visst inte åka på semester för att du var upptagen.
Se det här som ett semesterställe.
Älskling, ta ett foto. Vi har väl film kvar?
-Glöm det. Varför ta foton? -Det blir ett minne.
-Du är fin idag. -Sluta.
-Ta en bild, bara. -Det är så löjligt.
-Seung-hyo, sitt med dina föräldrar. -Kom.
Vi tar ett som minne.
Okej.
Jösses, du ser hemsk ut.
-Så här? Vi äter. -Le. Närmare varann.
Le!
-Seung-hyo. -Okej. Le.
Ett, två, tre. Omelett! Så där!
Jag städade mitt rum,
och jag hittade det här av en slump.
Tack.
Nu har du också ett familjefoto.
Säkert att du inte ska åka till flygplatsen och ta farväl av din mamma?
Vet du när flyget går?
Nej.
Vet inte din pappa?
Jag ringer honom.
PAPPA
Hej, jag skulle precis ringa dig.
Va?
Gjorde hon?
Pappa.
Vad har hänt?
Jag fick precis ett samtal.
Vi hittade Seo Hye-suks resväska på terminalen.
Den togs först till hittegodsavdelningen.
Den hade Utrikesdepartementets märke, så den togs hit.
Hon ska åka idag. Hon var på väg till flygplatsen.
Jag förstår.
Jag ringer henne.
Vi försökte också ringa henne.
Telefonen är nog i väskan.
-Polisman Kim? -Ja?
Ett ögonblick.
Om hon förlorat resväskan och telefonen,
får hon inte stora problem då?
Alla hennes kontakter är nog i telefonen.
Kan ni koden till låset?
Hennes födelsedag är 17 juni.
Det gick inte. Prova din och din pappas.
Okej.
Det gick upp!
Vilka siffror är det?
Deras bröllopsdag.
Var tror du att hon är?
Går det att nå henne?
SE-HWAN
Hej. Har du kommit fram?
Hallå?
-Vem är det här? -Choi Gyeong-jong.
Hej.
Jag förklarar senare varför jag har min frus telefon.
Vet du var hon är just nu?
-Va? -Kom hon fram till flygplatsen?
Flygplatsen?
Hon skulle flyga till sin nya tjänst.
Jag vet inte när flyget gick.
Vilken nya tjänst?
Hon bestämde sig för att sluta. Visste du inte det?
Va?
Hon berättade inte för dig.
Jag vet inte om jag borde säga det här,
men Hye-suk har uppfört sig konstigt på sistone.
Varför får jag blommor?
För att fira din avgång och ditt hårda arbete.
Avgång? Vem slutar?
-Va? -Jösses.
Jag älskar doften av liljekonvaljer.
Men vem ska sluta?
Tja…
Jag glömde nästan. När ska du omplacera mig?
Jag bokar ett möte med ministern om du inte berättar.
Hye-suk…
Vad gör du? Du skrämmer mig.
De är så vackra.
Jag hade berättat att hon inte skulle bli omplacerad igen.
Hon accepterade det också.
Men hon kunde inte minnas det.
Det var som att hon inte hade hört det.
Jag måste hitta henne fort.
Vet du vart hon kan ha åkt?
Hon är så elak.
Hur kan hon åka utan att ta farväl?
Isprinsessan levde upp till sitt namn.
Hon lämnade en present och åkte.
Hon bad om ursäkt och sa att hon skulle ringa snart.
Betyder det att vi kan öppna den nu?
Men är det inte Chatin?
Det är dyrt.
Vänta!
Jag är expert på smink också.
Är det här en kräm?
Få se vad det står.
-"Under…" -Toner?
Det är nog solskydd.
"Under…"
Fan också!
Vi använder hangul här!
Varför använder de såna krumelurer?
Jag ringer Hye-suk senare.
Nej, jag frågar Seok-ryu.
Jag kan inte ens se på det.
Seung-hyo! Seok-ryu! Vad bra att ni är här.
Tant Mi-suk, vet du vart min mamma åkte?
-Va? -Hjälp mig att hitta henne.
Men vad orsakade felet?
Jag hittade den här inuti maskinen.
Jösses.
Vänta.
Saffran.
Du konsumerar så mycket medicin, med du vet inte det?
Va?
Det är inte saffran.
-Säkert att det inte är saponin? -Jo, det är det.
Jag tror också att det är saponin.
Du la en engelsk tidning i min väska.
En tidning?
Det gjorde jag inte.
Avgång? Vem slutar?
Jag är säker på att jag tog med min telefon.
Man kan lätt förväxla dem.
Ja. De är ungefär lika stora.
Man kan förväxla dem.
Var är min resväska?
Varför är jag här uppe?
Fan.
Vi pratade igår.
Hon skulle till bergen för lite luft.
Jag vet inte var det är.
Det enda berget Hye-suk kan ha tagit sig till är Geumjeongsan.
Där låg templet vi besökte senast.
Pappa, det är hitåt.
Hej.
Ursäkta, men har ni sett den här personen här?
Ja, jag såg henne tidigare.
Hon kom ensam.
Var såg du henne?
Hon satt därborta länge.
-Tack. -Tack.
Hon såg henne tidigare, så hon har nog åkt nu.
Vi går.
Mamma skrev det här.
Det är hennes handstil.
Ärligt talat är jag katolik.
Men eftersom Buddha har stor medkänsla och barmhärtighet,
kan du snälla uppfylla min önskan?
Snälla, låt mig inte glömma min make och son.
Choi, hon har nog redan åkt, oroa dig inte.
Choisseung.
När vi kommer ner så letar vi på restauranger, hotell och stationer.
Okej.
Pappa, det är mammas sko.
Va?
Är du säker?
Ja.
Tror du att nåt har hänt henne?
Vi borde leta i området.
Den leder till en klippa därnere.
Det börjar bli mörkt.
-Jag går ner. -Jag går.
Om det är nåt akut, är jag mer förberedd än du.
Vi går ner tillsammans.
Nej, jag går dit uppifrån.
Ni två går via vandringsleden.
Seung-hyo, jag lovar
att hitta din mamma.
Var försiktig.
Vi letar efter henne.
Var försiktig!
Förlåt.
Det här duger inte.
Du är för ivrig. Du kan skada dig.
Ta min hand, så går vi sakta.
Oroa dig inte. Hon klarar sig.
Hon är Lavendels smartaste medlem.
Ja.
Kom nu.
Vi letar upp din mamma.
Hye-suk!
Hye-suk? Hye-suk!
Hye-suk!
Hye-suk, vakna.
Hye-suk.
Är du vaken?
Älskling.
Kan du höra mig?
Ja.
Tack. Tack så mycket.
Är du skadad? Har du skadat dig?
Mitt ben.
Jag stukade vristen.
Det började bli mörkt, och det var ingen här.
Jag ville ringa efter hjälp, men jag hade inte min telefon.
Varför kom du hit ensam?
Varför sa du inget till mig?
Varför ljög du om omplaceringen?
Jag sa det för att lugna dig.
Nej.
Nej, det är en lögn.
Jag ville bevara min stolthet.
Jag ville inte bli övergiven.
Varför skulle jag överge dig?
Jag visste att du inte älskade mig,
men jag ville hålla fast vid dig.
Jag såg dig åka i flera decennier.
Det är inte sant.
När jag kom till dig, flyttade du dig.
Det var jag som försökte nå fram till dig.
Jag saknade dig.
När du var i Frankrike,
när du var i Afrika,
när du var hemma i Korea,
jag saknade dig alltid.
Varför sa vi aldrig såna här saker?
Hur blev det så här?
Jösses.
Mamma!
Pappa!
Seung-hyo!
Herr Choi! Tant Hye-suk!
-Seok-ryu. -Mår du bra?
Ni kom också.
Seung-hyo, det är okej.
Jag är inte så skadad. Förlåt mig.
Skrämde jag er?
Seung-hyo.
Varför gör ni så här mot mig?
Skilsmässan.
Att åka utan att ens rådfråga mig…
Varför frågade ni inte mig?
Varför?
Varför bryr ni er inte om hur jag mår?
Jag bad jultomten varje jul.
"Jag ska inte gråta.
Jag ska sköta mig.
Så…
Snälla, ge tillbaka min mamma.
Snälla,
låt mig får äta middag med min mamma och pappa."
Vet ni…
Vet ni hur mycket jag försökte vara ett duktigt barn?
Men jag är vuxen nu.
Jag vill inte bry mig om såna saker!
Men…
…när jag ser er två,
går jag fortfarande tillbaka till när jag var sju.
Jag har varit fast där hela mitt liv.
Även om jag har vuxit upp, dum som jag är…
…vill jag fortfarande
äta middag med min mamma och pappa.
Förlåt mig.
Jag är ledsen.
Seung-hyo.
Jag är hemskt ledsen.
Jag trodde att du hatade mig.
Jag kan inte vara bara mamma.
Seung-hyo.
Jag är så ledsen.
Jag tappade nog förståndet tidigare. Jag menade inte det.
Förlåt mig.
Förlåt, Seung-hyo.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig så mycket.
Jag har gjort så många misstag.
Du var alltid
mycket bekvämare runt Mi-suk än mig.
Du har rätt.
Jag är bekvämare med henne.
Men ändå…
Trots det…
…har jag alltid…
Jag har alltid saknat dig.
Vi går hem, mamma.
Jag behöver dig fortfarande.
Seung-hyo, jag är så ledsen.
Jag fick dig att känna dig ensam, eller hur?
Jag är så ledsen.
Men jag älskar dig så mycket.
Gråt inte, Seung-hyo.
Jag lämnar dig inte ensam igen.
Jag älskar dig så mycket. Förlåt mig.
Pappa, är du okej?
Jag ska bära henne.
Ja.
Hon är min fru.
Jag ska bära henne.
Fatta piken och stanna här.
Jag förstår.
Är jag inte tung?
Inte alls.
Lätt som en fjäder.
Nej, du är lika lätt som luft.
Sluta.
Jag har tänkt på det ett tag,
men de passar verkligen ihop.
Har du ringt?
Nej, de kommer nu.
-Där kommer de! -Var?
Hye-suk!
Jösses! Din snorunge!
-Vänta. -Du!
Vet du hur oroliga vi var?
Vi trodde att det hade hänt nåt!
Drick det här först!
Den här medicinen är bäst på att lugna.
Sluta!
Vad gör ni härute så sent?
Överdriv inte. Gå hem.
Jösses.
-Vill du verkligen att vi ska gå? -Ja.
Får vi inte ens en kram?
Lägg av. Jag är varm och klibbig.
Jag måste duscha.
-Älskling, hjälp mig. -Okej.
Tack för idag. Sköt om er.
Godnatt.
Herregud.
-Tack. Gå hem. -Hye-suk!
Kom. Vi skakar hand.
Kom igen!
Vilken snobb. Hon är helt okej.
Lavendel, nu säger vi godnatt.
-Godnatt? -Drick du den där.
-Du behöver lugna ner dig. -Jag ska.
Seok-ryu, Seung-hyo. Bra jobbat.
Det är nog en stukning,
men vi åker till sjukhuset imorgon för en röntgen.
Okej.
Vi ska vi ordna en hjärnröntgen också.
Jag hörde vad som har pågått med dig.
Du sa väl inget till Seung-hyo?
Nej.
Det är säkert inget.
Det är bara en kontroll. Var inte rädd.
Även om du inte är okej,
finns jag vid din sida.
"I nöd och lust,
i sjukdom och hälsa,
att älska och vårda, tills döden skiljer oss åt."
Vi gav ett löfte.
Jag glömde bort det för länge sedan.
Du kan börja nu.
Du måste vara utmattad efter idag. Duscha och vila.
Du också.
Vänta.
Vänta lite.
Vill du…
…att jag bär dig till toan?
Kan du det?
Kom.
Vad har du i handen?
En blockflöjt.
Du drar till dig ormar om du spelar.
Jag ska inte spela nåt.
Jag ska skapa en modell, så jag analyserar strukturen.
När vi delade på dem som barn, kom det ut en massa spott.
Ursäkta.
Jag ska på jobbresa imorgon. Så jag är borta.
Okej.
-Vart ska du? -Gangwon-provinsen.
När kommer du hem?
Om två veckor.
Varför så lång tid?
Det är inte utomlands. Vem åker på jobbresa i två veckor?
Projektet är viktigt.
Följ med om du är uttråkad.
Alltså, om du är riktigt uttråkad utan nåt att göra.
Det lär nog inte hända.
Ha en bra resa.
Tack.
Okej.
Hejdå.
När man lagar musslor
måste man ta bort skägget inuti med sax.
Sen ska vi blanchera dem.
De får inte koka för länge.
Okej.
Hur ska ni göra med fönstren?
Det är inte kul att vara ensam.
Se munstycket som ingången till byggnaden.
Den ska göras av stockar.
När luft passerar genom luckorna, skapas ljud.
Jag är uttråkad.
Idag
ska jag laga coq au vin.
Coq au vin betyder "tupp i vin".
Med kyckling och grönsaker bräserade i vin,
är det en traditionell fransk rätt.
Va?
Varför spelar den inte?
Är det slutet?
Seok-ryu.
Vad i hela friden säger han?
Jag vet!
DEN DÄR MJÖLKEN GÅR UT IDAG
MEN MINA KÄNSLOR FÖR DIG BLIR INTE DÅLIGA IMORGON ELLER NÄSTA DAG
ANSÖKAN GODKÄND FÖR TJÄNST PÅ SYDPOLEN
Mo-eum!
-Seok-ryu! -Var är dina bilnycklar?
-I min väska. -Din väska?
-Jag lånar din bil. -Okej.
-Vart ska du? -Träffa Seung-hyo.
Oj.
Har katalysatorn äntligen utlösts?
CHOISSEUNG
YOON
Yoon, det är jag.
Vet du var Seung-hyo är?
Seok-ryu?
Varför svarar du inte i telefon?
Den var på ljudlös.
Men vad gör du här?
Jag var uttråkad.
Du sa att jag fick komma.
Var du uttråkad?
Ja.
Utan dig verkar tiden gå väldigt långsamt.
Utan dig är serietidningar inte roliga.
Utan dig är lekplatsen tyst.
Utan dig känns varje dag tråkig.
Som en soppa utan smak eller dumpling utan sojasås.
Utan dig är det som att inte dricka bananmjölk efter badet.
Så jag undrade om du vill dricka bananmjölk med mig?
Tänker du på mat i ett sånt här läge?
Jag behöver nog inte bananmjölken längre.
BELATED
BELATED REALIZATION
Undertexter: Jonna Persson