КОХАННЯ ПО СУСІДСТВУ
Таке враження, що ти в цей торт душу вклала.
Чи мені здалося?
Ні, твоя правда.
Я змішала з борошном і цукром.
Я так і знала. Отримаєш відмінно з плюсом.
А ми не луснемо від цілого торта?
У нас є кому доїдати наші недоїдки.
Що?
Ми запізнилися.
Зараз він серйозно пішов угору.
І в оцінках, і в популярності.
-Моим? -Так?
Ось яким страшним буває академічний стрес.
Вони осліпли.
Мабуть, важко їм.
Мені їх шкода.
«Зв'язатися з».
Приєднатися до когось або до чогось.
«Думки линуть до чогось».
Думки линуть…
Не читай на ходу.
Бо спіткнешся.
Навіть якщо впаду, я вивчу ще одне англійське слово.
Хто тебе змушує так жити?
Це ти винен.
Минув рік відтоді, як ти кинув плавання, а ти вже наздогнав мене.
Тепер ти четвертий за рейтингом.
А, це?
Я виростила монстра.
Не треба було пояснювати тобі розкладання дробів.
Але що ти зробиш?
Я вже опанував математику й геометрію.
Ти не шариш у математиці.
У твоєму класі сьогодні було трудове.
У тебе залишився торт?
А що? Тих, що тобі дали раніше, було замало?
Я весь з'їла.
От зараза. Сподіваюся, він весь осяде в тебе на стегнах.
Хочеш проклясти мене перед випускним роком? Забери свої слова назад.
Я сказала, забери їх назад.
Ти не одна така. Я теж буду випускником.
Ти колишній спортсмен і не набереш вагу!
ЗАПІЗНЕННЯ ЗАПІЗНО, ЗАПІЗНЮВАТИСЯ
СЕРІЯ 11 ПІЗНО
Що в мене з очима?
У холодильнику є масочки.
Я взяв це з заднього ряду.
Це ж сьогодні.
То й що? Я вже йому відповіла.
Отже, все скінчено.
Господи.
Жах! Я ж просив не відчиняти вікно в такому вигляді.
Ти Шрек?
Це м'ятно-шоколадна маска. Здохнути захотів?
Краще з'їж її. Не накладай таке на обличчя.
-Бо як корові сідло. -У тебе забула спитати.
Навіть якщо мене замкнуть, я тебе сьогодні вб'ю.
Сокрю, йди їсти!
Я теж прийду, тітонько Місок!
Ох і видовище.
-Не біси мене з самого ранку. -Боже!
Давай розлучимося.
Що?
Я хочу розлучитися.
Розлучитися?
Це якось несподівано.
Ти добре обдумав це рішення?
Я думаю про це більше 20 років.
Не дивно, що між нами все так закінчилося.
У нас такий шлюб, що ми провели більше часу нарізно, ніж разом.
Це…
Так, твоя правда.
Усе мало так закінчитися.
Питання було лише в тому, хто скаже це першим.
Про деталі поговоримо пізніше.
Я сьогодні дуже втомилася.
Вона навіть не…
спитала чому.
Ти був удома.
У мене сьогодні вихідний.
Ти ж наче збиралася щось мені сказати?
Мене переводять в іншу країну.
Куди?
В Африку.
Дай мені знати, коли будуть готові документи.
Гаразд.
Коли ми скажемо про це Синхьо?
Налітайте.
Це я приготувала, але така смакота.
Це не забагато?
Дайте окрему миску. Усі лізтимуть своєю слиною.
-Гидота. -От шмаркач.
Яка різниця? Ми всі тут — одна сім'я!
Прибери в себе в кімнаті, акуратисте.
Це ти живеш у свинарнику.
Що ти сказав, орангутангу?
Дякую, тьотю Місок.
-Вона теж вдячна. -Агов!
Ого, як смачно.
Краще, ніж у мішленівському ресторані, де я був.
-Чесно? -Так.
Я не знаю, хто цей Мішлен, але я набагато краща за нього, так?
Що? Ти знаєш, хто такий Мішлен?
Місок!
Це точно був жарт.
Ти брехала, що була розумною в школі, так?
Ти казала, що розумна, як Хьосок, але все одно відставала, так?
Не їж. Дай сюди ложку.
-Мамо. -Так?
-Ти додала сюди квасолю? -Додала?
Ні, в рисі вже була квасоля.
Я мільйон разів казала, що ненавиджу квасолю.
Сокрю, вона корисна, їж мовчки. Гаразд?
Вилупку малий!
Боже, чого ти кричиш?
Ти пожер усі кляті яйця.
Тату, мені потрібен білок.
Твоєму підтоптаному батькові білок потрібен більше, нещастя!
Тихіше.
-Мамо? -Так?
Я оце зараз жую анчоуси?
-Анчоуси? -У мене були залишки, не викидати ж.
Класти анчоуси в пібімпап — це як смертний гріх скоїти!
І не брати їх важко. Шматочки такі дрібні.
Дайте ложки. Нікому не можна їсти, крім Синхьо.
Не будь такою.
-Зачекай. -Я так старалася.
Дякую за їжу.
-Слухай. -Так?
Тончіне, я рада бачити, як ти наминаєш, замість цієї гадюки.
Я пізніше вип'ю.
Доїдайте квасолю.
Вам теж потрібен білок.
Ти поклала все, що хотіла викинути, так?
Нащо ти вивчаєш французьку?
Це французька кулінарна книга. Малюнки гарні, от я й купила.
Але й гадки не маю, що там написано.
Blanquette de veau — тушкована телятина.
Це відома французька домашня страва.
А що, ти не забув французьку?
Я ще можу це прочитати.
Тоді чому ж не говориш нею?
Так, ходитиму такий:
«Бонжур, мадемуазель».
Ох і гидота.
Я б з тобою більше не дружила.
Слухай. Прочитай її мені.
Така товста книжка. Це займе вічність.
Ні, не всю. Лише трішки.
Спочатку прочитай цю сторінку.
Дістала.
Blanquette de veau —
це страва, яка символізує французьку домашню кухню.
У ній використовуються звичайні інгредієнти, її легко готувати.
Готова страва має витончений смак.
Coq au vin означає «півень у вині».
Це традиційна французька страва з куркою
й овочами, тушкованими у вині.
Цей… я прокинулась,
а твоє обличчя було близько до мого.
Але там раптом з'явилася веселка.
Так цікаво було. Як я могла не доторкнутися до неї?
Спека.
Що?
Я мало не отримав тепловий удар, поки працював волонтером.
Просила мене почитати тобі книжку, а сама заснула?
Ну, це тому, що…
Скажи мамі, що я скоро напну тут тент.
Чому саме там з'явилася веселка?
Звідки падає світло?
Дивно.
Ой!
Череп не постраждав?
Проломила?
Що це було?
Що ти робив? З тобою все гаразд?
Боже, не будь таким плаксієм.
Дивно.
Привіт.
Я кажу це як медичний працівник на місці.
Усе буде добре. Ти не помреш.
Якщо будуть побічні ефекти, я подзвоню 119… Ні.
Я викличу до тебе поліцію.
Копів треба було викликати раніше.
Тобто?
У тебе обличчя було червоним.
Що?
Щось сталося з Сокрю?
Нічого не сталося.
Чорт. А я вже зраділа.
Як там Сокрю вчора, трималася? Я чула, Хьончун поїхав.
Я забагато плакала?
Була схоже, що я шкодую?
Це тому він не згадує те молоко?
Вона так плакала. Я не хотів тиснути на неї.
Не змушувати ж було її відповідати.
Тобто ти робиш ще один крок назад?
У неї й так багато клопоту. Не хочу погіршувати ситуацію.
-Випий. -Ні, дякую.
Боже, просто випий.
Коли розчарований, воно освіжає краще за пиво.
Тобі полегшає.
Ой.
-Ти як? Вибач. -Ти навмисне її трясла.
Та боже.
Усе нормально?
А схоже, що нормально?
Вибач.
Освіжає.
Я знаю.
Якби ж такий каталізатор був для вас із Сокрю,
не було б ніяких турбот.
Усе було б свіжим, хрустким і чистим.
Що це ти робиш?
Агов.
-Ти що? -Ні.
-Боже! -Та що таке?
Куди ти тікаєш?
Моим!
Отакої.
Пане Кан.
Пане Чхве.
Я вже казав це раніше,
але вона справді мила.
Я знаю.
Хочете сісти?
Я саме йду в одне місце, але можу сісти на хвилинку.
Ось.
-Мабуть, вам було дуже жарко. -Так.
Ну,
Я давно вас не бачив, так що зараз…
трохи незручно.
Так, мені теж.
Та все одно ви друг по сусідству.
А ще ми одного віку.
Ви навіть вислухали мої проблеми.
Може, відкинемо формальності?
Я тільки за.
То, може, будемо невимушено називати один одного на ім'я?
Так. Ні, чекай.
Так, Данхо.
Гаразд, Синхьо.
-Може, повернемося до того, як було? -Слушна ідея.
Так. Скажіть?
«АТЕЛЬЄ ІН»
ВЖИТИ ДО: 29 ЧЕРВНЯ
ЧХВЕСИН
Термін уже минув.
Усе скінчено.
МОЛОКО «ДЕХАН»
«АТЕЛЬЄ ІН»
А, ось що.
Я отримав персональний запит.
Піаністка Ко Санхі хоче відкрити книгарню.
Вона ж наче знаменита?
Так.
Нащо піаністці відкривати книгарню?
Вона завжди любила книги. Мріє відкрити книгарню в рідному місті.
Уся територія — це поле квітів.
Вона хоче заклад, що поєднується з ним,
але ще й має спеціальну тему.
У когось є ідеї? Щось путнє? Ну ж бо.
-Де це? -Тхебек, провінція Канвон.
Що, якщо будівля стане музикою?
Га?
Ми розробимо будівлю, яка створює звук.
Використаємо вітер, щоб перетворити будівлю на інструмент.
Книгарня, побудована для піаністки.
Але наскільки реалістично таке зробити?
Ризик у тому, що…
За кордоном були випадки, коли в дизайні використовували звук.
Хьончхане, поїдеш туди пізніше?
-Так. -По дорозі назад купи мені диктофон.
-Диктофон? -Так.
Я десь це бачив.
Якщо закривати на диктофоні різні отвори, це змінює висоту тону.
Це можна розрахувати.
Я маю пограти сам,
побачу, як нам застосувати це в будівлі.
Тхебек, провінція Канвон.
Треба ж.
Глянь на його очі. Він захопився.
Я люблю цей погляд його очей.
Гарний, божевільний, одержимий роботою.
Мила, божевільна, одержима Синхьо.
-Я піду. -Гаразд.
-Не забудь диктофон. -Добре.
Алло?
Синхьо, ти вільний сьогодні ввечері?
Що? А що?
Давай повечеряємо всією сім'єю.
А.
Добре.
Тоді я замовлю столик. Гаразд.
Побачимося пізніше.
ВЛИТИ ГАРЯЧИЙ ЯЛОВИЧИЙ БУЛЬЙОН В РУ
Я думала, ви пішли на роботу, тож скористалася кухнею.
Що ти готуєш? Пахне смачно.
Це французька страва. Намагаюся її відтворити.
Ти так сильно хочеш готувати?
Так.
Що більше пробую, то більше хочу.
Це цікаво й весело.
Але я б хотів, щоб ти цього не робила.
Це й здоровому важко. Не уявляю, як це робитимеш ти.
Я теж так вважаю.
Стрес — це отрута для твого шлунка.
Ти ж бачила батька і знаєш, яка це нелегка робота.
Я розумію, що ви відчуваєте.
Але я про себе подбаю.
Я добре їстиму й тренуватимуся, щоб підвищити витривалість.
Обіцяю не хворіти.
Відразу кидай, якщо стане важко.
Авжеж.
Якщо буде важко, кидай роботу й сиди вдома.
Думаєш, ми не зможемо тебе прогодувати?
-Так, любий? -Ти молодець.
Я зворушена.
Ти обіцяла, мамо. Ти мусиш дбати про мене.
Добре.
Роби своє, а якщо занудьгуєш, можеш просто знайти роботу.
Є ж Saemsong Electronics.
-А ще Kekeo. -Знов за рибу гроші.
-Вона знову за своє. -Скажи?
Це мама, яку я знаю. Уміє зіпсувати настрій.
Я просто кажу.
Це якщо тобі стане нудно, і ти місця собі не знаходитимеш.
-Люба, як на смак? -Смачно.
Справді? Дай скуштувати.
Йонду, сьогодні в дитячому садку щось сталося?
Щось ти сумна.
Сьогодні Арон сказав мені…
що в мене нема мами.
Це, певно, тебе засмутило.
І що ти зробила?
Я зробила так, як ти вчив.
Сказала, що не у всіх сім'ях є мама й тато.
Це ідеологія, створена суспільством,
про так звані «нормальні сім'ї».
Ти молодчинка.
Але вони тупі, тому не знають, що таке ідеологія.
Тату, ти точно можеш і далі так рано йти з роботи?
Твоя няня травмувала спину й більше не може приходити.
У мене нема вибору, поки не знайду нову няню.
А коли прийде нова няня?
Я не знаю. Ніхто ще не звертався.
Може…
давайте це робитиму я?
Пані Чжесок!
Привіт, Моим.
-Моим! -Привіт, Йонду.
Привіт, я рада, що ти тут.
Наглянь за офісом.
Я поведу Йонду на морозиво.
Ні, не треба. Я куплю.
Ні, я хочу їй купити. Ходімо, Йонду.
-Добре! -Тоді я теж піду.
Я дуже хочу піти!
Твій тато аж надто турботливий.
Ви точно довірите мені її няньчити?
Хто кого няньчить? Ти?
Так, я поки що няньчитиму Йонду.
Це зайве, чесно.
Та годі. Для чого ж іще потрібні сусіди?
Ми допомагаємо одне одному. Зачекайте тут трохи.
-Я повернуся. -Бувай.
-Ходімо. -Мамо.
-Йонду…
Мамо…
Вибач за той раз!
Після того, що сталося з Сокрю,
та ще й коли я почула твою історію, у мене, мабуть, узяли гору емоції.
Це було щось на кшталт тимчасового божевілля.
Мені теж дуже шкода.
Хай як несподівано це сталося,
даремно я не зміг цього уникнути.
Ну…
Так.
Що ж…
я була винна більше.
Може, погодимося, що це була взаємна помилка, зроблена нами обома?
-Цілком згоден. -Гаразд.
-Добре. -Так.
Гаразд.
-А ще… -Так?
Я відхилив пропозицію твоєї мами няньчити Йонду.
Ні, все гаразд.
Це ваша з нею справа.
За мене не хвилюйся.
Дякую. Я постараюся якомога швидше знайти нову няню.
-Тату! -Привіт.
Тату, вона купила мені тонну морозива.
Оце тобі пощастило. Ти їй подякувала?
Я ж увімкнула кондиціонер. Чому так жарко?
Як у сауні. Що відбувається?
Як їжа?
Минулого разу я був тут із нашим клієнтом.
Мені сподобалося.
Так, смачно.
Еге ж, смачно.
Яке полегшення.
Зазвичай тут важко зарезервувати столик.
На щастя, хтось відмовився, і в них звільнилось одне місце.
Ясно.
Чесно кажучи, ми запросили тебе на вечерю, бо хотіли дещо сказати.
Що таке?
Мене переводять.
Ага.
Куди поїдеш? Надовго цього разу?
В Африку. На деякий час.
Африка…
Якщо зможу, то візьму відпустку й приїду.
Було б добре, якби ти теж поїхав, тату.
Синхьо.
Ми розлучаємося.
Що?
Наш шлюб давно розпався.
Ми вирішили, що немає сенсу змушувати себе бути разом.
Ми думаємо, що покінчити з цим тут було б найкраще для всіх.
Синхьо, усе, що я можу сказати, — вибач.
Ми сподіваємося, ти зрозумієш.
Що я маю зрозуміти?
Це ваші життя.
За мене не хвилюйтеся. Робіть, що хочете.
Вибачте. Я сьогодні забув про одну термінову справу.
Я піду.
Ти справді їдеш в Африку?
То тобі начхати на мене і на Синхьо?
Це ти не поважаєш мою кар'єру.
Кидати сім'ю, щоб поїхати самій на довгі роки, — це логічно?
Сім'ю?
Хто б казав.
Ти майже живеш у тій лікарні й рідко буваєш вдома.
Коли ми з Синхьо були у Франції, ти приїхав до нас лише раз.
Тому я кажу тобі залишатися в Кореї!
Боже.
Обговоримо це пізніше.
-Алло? -Це я.
Можете говорити?
Ні, вибачте.
Я передзвоню пізніше.
Так, вибачте. Бувайте.
-Хто це був? -Колега, з яким я їду.
Дзвонять із роботи.
Це точно по роботі? А не привід поїхати геть?
Як це розуміти?
У тебе був шанс перевестися в інше місце.
А там громадянські війни і завжди якийсь тероризм!
Чому ти хочеш їхати в таке небезпечне місце?
Бо там теж живуть корейці.
Наша робота — не лише в безпечних та комфортних країнах.
Це виключно почуття обов'язку?
Тому жінка з дитиною може бути такою впертою?
Серйозно! Досить! Мені все це набридло!
-Хьосок! -Що?
Мені сидіти вдома, ростити дитину й робити хатні справи?
Треба було оженитися на тій, яка б тебе підтримувала, а не на мені.
Це все, що ти скажеш?
Даремно я взагалі вийшла за тебе заміж.
Ні, даремно я народила Синхьо.
-Агов! -Ти підрізав мені крила!
Ти замкнув мене тут із дитиною!
Якби не Синхьо,
цього б зі мною не сталося.
Я люблю Синхьо,
але я не можу жити лише матір'ю.
Синхьо.
Рататуй — типова страва регіону Прованс.
До баклажанів додати зелень і олію, кабачки, болгарський перець та помідори.
Тушкуйте, доки не вийде овочеве рагу.
Хороший був фільм «Рататуй».
Я йду.
Не зупиняйся.
ЧХВЕСИН
Чому він так пізно мені дзвонить?
Алло?
Перепрошую?
Чхвесине.
-Вставай. -Гаразд.
Ви та дівчина, з якою я говорила телефоном?
Так.
Цей юнак пив на самоті й раптово вирубався.
Я так і думала, що це станеться.
Він виглядав безутішним. Усе пив і пив зі сльозами на очах.
Я хотіла його розбудити, та де там.
Що залишалося робити?
Я набрала перший номер швидкого набору, дзвінок пройшов до вас.
Дякую, що подзвонили.
Ходімо.
Спробуй встати.
Він ще не заплатив.
Що?
Ти знущаєшся з мене?
-Ох. -Де твій гаманець?
Скільки він винен?
Чорт. Обов'язково було замовити дві страви, які навіть не їв.
Я далі йти не можу!
Нізащо!
Заночуєш тут
чи протверезієш і підеш додому — твоя справа.
Як я втомилася.
Я не піду додому.
О, ти прокидаєшся?
Я сказав, що не піду додому.
Не будь таким п'яницею.
То що, спатимеш тут?
Слухай.
Сьогодні
я вечеряв
з мамою й татом.
І що?
Ну…
Це було вперше, відколи я закінчив коледж.
Твоя сім'я весь час це робить.
Ви всі їсте разом.
Але для мене
це майже неможливо.
І сьогодні це сталося. Але…
Не зважай.
Ми навіть не доїли.
Слухай.
Щоразу, буваючи в тебе вдома,
я дуже заздрю одній речі.
Вашому сімейному фото.
У нас удома
є все…
крім цього.
Ні, навіть не так.
З виду у нас є все.
Але в нас немає нічого.
Чхвесине.
Мої батьки розлучаються.
Що?
Я завжди боявся…
що цей день настане.
Коли мені було років шість чи сім,
і коли мені було 18.
Але…
Зараз мені 34.
Це сталося пізніше, ніж я очікував.
Але я досі боюся.
Хоча я вже дорослий,
чому розлучення моїх батьків досі болюче?
Мої мама з татом…
Я знаю, що в них своє життя.
Але…
Вони можуть бути щасливими нарізно.
Але мені досі хочеться, щоб вони були щасливими разом.
Ти вже протверезів?
Що відбувається?
Що сталося?
Що ти тут робиш?
Чому я тут?
Давай.
-Що? -Транспортні та медичні витрати.
Мені довелося тягнути тебе сюди з наметового бару,
я мало спину не зламала.
А ще твій рахунок був на 47 000 вон. Давай сюди.
Гаразд, я тобі поверну.
-Віддати зараз? -Забудь.
Голова болить? Хочеш води?
Так, голова розколюється.
Де вода? Чому ти не…
А чому ти його не викинув? Воно прострочене.
Ще швидка Настя нападе.
Авжеж.
Я й забув, що збирався його викинути.
Я пам'ятаю, що пиячив.
Але я ж не накоїв дурниць, правда?
Ти мало не накоїв дурниць.
Що?
Скажи мамі й татові,
що ти насправді відчуваєш.
Не плач на самоті, як у сім років після того, як поїхала твоя мама.
«Не їдь». Чому це так важко сказати?
Ходімо. Я вже тверезий.
Ти весь цей час пиляв мене, щоб я спиралася на тебе.
А сам чому на мене не зіпрешся?
Я спирався на тебе.
Що?
Ти підтримувала мене дорогою сюди.
У тобі стільки сили. Ти з нею народилася.
Треба було кинути тебе спати на вулиці, мале ти…
Поправ комірець, незграбо.
Це все через тебе.
СЕУЛЬСЬКИЙ СУД У СПРАВАХ СІМ'Ї
Не знав, що обов'язковий період очікування — місяць.
Нам знову доведеться прийти в суд. Що будеш робити?
Візьму відпустку й повернуся.
Дощ іде.
У мене є парасолька.
У день нашого весілля і коли ми реєстрували шлюб,
ішов дощ.
Це правда.
Тому всі думали, що ми будемо щасливими разом.
Як ми до цього дожилися?
Я не пам'ятаю, щоб ми сильно сварилися.
У нас навіть шансу сваритися не було.
Ти звинувачуєш мене?
Я звинувачую себе.
Візьми.
Ні, чекай…
Я впевнена, що принаймні один є.
Що? Ти їдеш завтра?
Просто так вийшло. Це терміново.
Але все одно,
немає причин так раптово все кидати.
Зачекай, я подзвоню Чжесок та Інсок.
-Хай прийдуть. -Припини.
Прошу тебе! Не здіймай бучу.
Я бачила їх кілька днів тому.
Я скоро повернуся.
Так, але все ж…
Тримай. Тут косметика. Поділися нею з іншими.
Це з Франції.
Наносьте щедро й не старійте, поки мене не буде.
От зараза.
Дзвони частіше, коли приїдеш туди.
Телефонуй, коли захочеться кімчі і коли захочеш поговорити корейською.
Дзвони, якщо будуть якісь проблеми, добре?
Так і зроблю.
Але чому все так несподівано?
Тітонько Хьосок.
Сокрю, ти була вдома?
-Я думала, що не побачу тебе. -Я теж.
Мені було б сумно, якби ви так поїхали.
Сокрю, ти стільки всього пережила.
Але я за тебе не хвилююся. Я знаю, що ти впораєшся.
Я завжди була вдячна за те, як добре ти піклуєшся про Синхьо.
Заглядай до нього час від часу, поки мене не буде, добре?
Ну йди. Бувай.
Усе. Я вже йду. Бувай.
Тітонько Хьосок.
Синхьо сумує.
Синхьо…
завжди чекав на свою маму, з самого дитинства.
Він був, як дитина у нескінченній грі в хованки.
Він ховався, щоб його ніхто не знайшов.
Але я думаю, він чекав, що його знайде мама.
Дякую, що сказала мені.
Парамедики вже тут. Де пацієнт?
У мене в горлі застряг шматок сирого восьминога!
Присоски прилипли до горла. Треба його витягти.
Відкрийте рота.
Вона з'їла отруйний гриб!
Чому вона їла його тут?
Сюди!
Її вкусив синьокільчастий восьминіг!
Синьокільчастий восьминіг у болотах?
Що мені робити?
Сама я не впораюся.
Я ЛЮБЛЮ ВАС, БОЛОТА
Данхо?
БЛТК
Болотянику!
Ти займися отруйним грибом.
А я — сирим восьминогом.
Болотянику. У нас ще є синьокільчастий восьминіг.
У них смертельна отрута, що містить тетродотоксин.
Треба негайно її везти.
Усе це було б неможливим без тебе, Болотянику.
От намахана.
Я, мабуть, з'їхала з глузду.
Точно з'їхала.
Йонду!
Моим!
Ти в нас удома відсьогодні?
Треба було мене розбудити.
Я чула, що ти працювала вночі й повернулася додому тільки вранці.
Щоб рятувати людей, треба добре спати.
Одна ти турбуєшся про мене.
А де моя мама? Чому ти сама?
Я тут.
-Ти кудись ідеш? -Так, і ти теж.
Йонду.
Коли ходиш у лазню, обов'язково їсти суп із морських водоростей і сікхе.
Це мудрість, яка передається від старших.
Обов'язково запам'ятай.
Не забудь і про яйця, зварені на каменях.
Твоя правда.
Почистити тобі?
Я й сама можу.
Боже, вона така розумна.
Пані До! Сюди!
Боже! Привіт!
Чекайте, я зараз повернуся.
Очам не вірю!
Ви всі тут!
Ти знаєш, як це робити.
Ти сильно надавила.
Ти хочеш яйця чи чипси?
-Чипси. -Чипси? Гаразд!
Ось летить!
Так смачно!
Йонду.
Хочеш побачити щось класне?
Гаразд.
Зазвичай, коли приходиш у лазню,
це теж обов'язково, але я забула.
Ось.
Тада! Шапочка з рушника!
Ой! Ти така мила!
Поглянь. У неї теж є.
Ти так добре їси!
Хочеш, я почищу тобі яйця?
Я дивилася не через це.
Що?
Я дивилася, бо в неї є мама, а я заздрила.
У мене немає мами.
Що значить у тебе немає мами?
У твоєму гарненькому личку
я бачу риси твого тата, але й мами теж.
Йонду.
Кожна людина колись вирушає в таку подорож.
Твоя мама просто пішла трохи раніше.
Мій тато теж вирушив у цю подорож рано.
Натомість він прислав мені багатьох друзів, щоб я не була самотньою.
-Чесно? -Так.
Може, твоя мама і мій тато зустрілися в цій подорожі.
І в той день, коли ти шукала круги на полях,
може, це вони звели нас разом,
щоб ми з тобою могли веселитися.
Щоб ми подружилися!
Мені подобається з тобою дружити.
Мені теж.
Відтепер давай веселитися разом.
Щоб нам було добре щодня.
Давай.
Гаразд. Може, розважимося зараз?
Я теж почищу одне.
Останнім часом тебе майже не видно.
Тебе кілька днів не було вдома.
Так.
Прийшов узяти одяг. Мені треба йти.
Річ у тім, що…
Я завтра їду.
Гаразд, щасливої дороги.
Я буду часто дзвонити.
Дзвонити й писати тобі СМС.
Твій день народження в кінці року…
Це необов'язково.
Почувши це в дитинстві, я з нетерпінням чекав цього.
Я чекав.
Бували дні, коли ти була мені потрібна.
Але вже ні.
Синхьо.
«АТЕЛЬЄ ІН»
Що ти робиш?
Чому ти в моєму кабінеті, ще й так сидиш?
Чому ти мив голову на роботі? Ти не ночував удома?
Був зайнятий роботою.
Але чому ти тут? Що сталося?
Я хочу тобі дещо подарувати.
Сокрю!
Воно не зварене! Не можна їсти!
У лікарню захотіла?
Їжте салат.
Тончіне, перестань бігати й іди сюди.
Спека.
-Обов'язково їсти на даху? -Гаряче плюс гаряче дасть прохолоду.
І це приємно. Атмосфера теж чудова.
Але, Гьончоне, у тебе все більші й більші мішки під очима.
Я знаю. Він схожий на єнота.
Вони приймуть тебе за свого.
Я прийшов одразу з нічної зміни.
То, може, треба було трохи поспати?
А тут ми з запрошенням.
Ні, все гаразд.
Так, втому не можна зняти лише сном.
Треба ще й проводити час із сім'єю.
Це розслабляє.
Так, маєш рацію. Приємно ось так бути разом.
Я чув, ви не змогли поїхати у відпустку, бо були дуже зайняті.
Вважайте це відпусткою, добре?
Любий, сфотографуймося. У нас ще залишилася плівка?
-Та ну. Навіщо фотографувати? -Ні, хай буде на пам'ять.
-Ти сьогодні гарна. -Не треба.
-Просто сфотографуй. -От відстій.
-Синхьо, сядь із батьками. -Іди сюди.
Зробімо одну на пам'ять.
Так.
У тебе нещасний вигляд.
-Отак? Ми їмо. -Усміхніться. Нахиліться ближче.
Усміхніться!
-Синхьо. -Гаразд. Усмішка.
Один, два, три. Сир! Ось так!
Я прибирала у себе в кімнаті
і випадково натрапила на неї.
Дякую.
У тебе тепер теж є. Сімейне фото.
Слухай. Тобі точно не треба їхати в аеропорт проводжати маму?
Знаєш, коли її рейс?
Ні.
А твій тато не знає?
Я йому подзвоню.
БАТЬКО
Привіт, я якраз збирався тобі дзвонити.
Що?
Та ти що?
Тату.
Що сталося?
Мені теж щойно подзвонили.
Ми знайшли валізу Со Хьосок на вокзалі.
Спочатку її віднесли в бюро знахідок.
Там бирка Міністерства закордонних справ, тому її привезли сюди.
Вона сьогодні вилітає. І їхала в аеропорт.
Зрозуміло.
Спробую їй подзвонити.
Ми теж намагалися до неї додзвонитися.
Здається, її телефон тут.
-Офіцере Кім? -Так, пане?
Хвилинку.
Якщо вона загубила валізу й телефон,
хіба вона не у великій халепі?
Усі її контакти були б у телефоні.
Ти знаєш комбінацію в її замку?
Її день народження 17 червня.
Ні. Спробуй твій і татів дні народження.
Гаразд.
Відкрилося!
Що це за цифри?
Річниця їхнього весілля.
Як думаєш, де вона?
З нею можна якось зв'язатися?
СЕХВАН
Вітаю. Ви вже приїхали?
Алло?
-Хто це? -Чхве Гьончон.
Добрий день.
Я пізніше поясню, чому в мене телефон моєї дружини.
Ви не знаєте, де вона зараз?
-Що? -Вона приїхала в аеропорт?
В аеропорт?
Сьогодні вона вирушає на нову посаду.
Я не знаю, коли її рейс.
Яку нову посаду?
Вона вирішила вийти на пенсію. Ви не знали?
Що?
Гадаю, вона вам не сказала.
Не знаю, чи варто мені вам це казати,
але останнім часом Хьосок дивно поводиться.
Що це за квіти?
На честь виходу на пенсію й сумлінної багаторічної праці.
А хто йде на пенсію?
-Що? -Боже.
Я так люблю запах конвалій.
Але хто йде на пенсію?
Ну…
Мало не забула. Коли ви мене переведете?
Я домовлюся про зустріч із міністром, якщо ви мені не скажете.
Хьосок…
Що ви робите? Ви мене лякаєте.
Вони такі гарні.
Я сказав їй, що її більше не переведуть.
І вона чітко з цим погодилась.
Але потім не могла цього згадати.
Здавалося, вона чує це вперше.
Я маю швидко її знайти.
Ви не знаєте, куди вона могла піти?
Вона така жорстока.
Як вона може їхати, не попрощавшись?
Снігова королева виправдала своє ім'я.
Як вона могла лишити подарунок і піти?
Вона сказала, що їй шкода і що скоро подзвонить.
Тобто ми можемо відкрити його зараз?
А це хіба не Chatin?
Дорогий бренд.
Зачекайте!
Я теж експертка в косметиці.
Це крем?
Гляньмо, що там написано.
-«Витонче…» -Тонік?
Це наче сонцезахисний крем.
«Витонче…»
Трясця!
Це країна, де пишуть хангилем!
Якого біса в них ці хвилясті літери?
Я подзвоню Хьосок пізніше.
Ні, я пізніше спитаю в Сокрю.
Боже, я нічого тут не бачу.
От горе. О, Синхьо! Сокрю! Добре, що ви тут.
Тітонько Місок, ви не знаєте, куди пішла моя мама?
-Що? -Будь ласка, знайдіть її для мене.
Але чому вона зламалася?
Я знайшов у пральній машині це.
Отакої.
Стривайте.
Шафран.
Ти п'єш стільки ліків і досі цього не знаєш?
Що?
Це не шафран.
-Ти впевнена, що це не сапонін? -Так, точно.
Я теж думаю, що це сапонін.
Ти залишила в моїй сумці журнал англійською мовою.
Журнал?
Нічого я не залишала.
А хто йде на пенсію?
Я ж точно мала телефон при собі.
Їх можна легко сплутати.
Так. І вони десь однакового розміру.
Їх можна сплутати.
Куди поділася моя валіза?
Чому я тут?
Хай йому грець.
Ми вчора говорили телефоном.
Вона збиралася в гори подихати повітрям.
Я не знаю, куди саме.
Єдина гора, на яку могла піти Хьосок, — це Гаджонсан.
Там храм, де ми були минулого разу.
Тату, нам сюди.
Вітаю.
Вибачте, ви не бачили тут цю людину?
Так, я раніше її бачила.
Вона прийшла сама.
Де ви її бачили?
Вона довго сиділа там.
-Дякую. -Дякую.
Ця жінка бачила її раніше, тож вона, певно, вже пішла.
Ходімо.
Це мама написала.
Це її почерк.
Чесно кажучи, я католичка.
Але оскільки Будда щиро співчутливий й милосердний,
чи не міг би ти виконати моє бажання?
Прошу, не дай мені забути свого чоловіка й сина.
ПРОШУ, НЕ ДАЙ МЕНІ ЗАБУТИ СВОГО ЧОЛОВІКА Й СИНА
Пане Чхве, думаю, вона вже пішла, так що не хвилюйтеся.
Чхвесине.
Коли спустимося вниз, обшукаймо ресторани, готелі та інші термінали.
Гаразд.
Тату, це мамина кросівка.
Що?
Ти впевнений?
Так.
Думаєш, із нею щось сталося?
Треба обшукати цю ділянку.
Але вона веде до урвища внизу.
І вже темніє.
-Я спущуся. -Піду я.
У разі чого я буду краще підготовленим, ніж ти.
Тоді давай спустимося разом.
Ні, я спущуся з гори.
Ви двоє піднімайтеся туристичною стежкою.
Синхьо, я обіцяю,
що знайду маму.
Обережно.
Ходімо її шукати.
Ой, обережно!
Вибач.
Так не піде.
Ти надто спішиш. І можеш травмуватися.
Бери мене за руку, пішли повільно.
Не хвилюйся. З нею все буде добре.
Вона найрозумніша з усіх Лаванд.
Це точно.
Ходімо.
Знайдімо твою маму.
Хьосок!
Хьосок? Хьосок!
Хьосок!
Хьосок, отямся.
Хьосок.
Ти при тямі?
Любий.
Ти мене чуєш?
Так.
Дякую. Щиро тобі дякую.
Ти поранилася? Щось болить?
Нога.
Я вивихнула щиколотку.
Почало сутеніти, а навколо нікого не було.
Я хотіла покликати на допомогу, але не мала з собою телефона.
Чому ти прийшла сюди сама?
Чому ти нічого мені не сказала?
Нащо ти збрехала про переведення?
Я думала, так тобі буде легше.
Ні.
Ні, це брехня.
Я хотіла зберегти гордість.
Я не хотіла, щоб мене кинули.
Чого б я тебе кидав?
Я знав, що ти вже мене не кохаєш,
але я хотів втримати хоча б твою тінь.
Я десятиліттями спостерігав, як ти йдеш.
Це неправда.
Щоразу, коли я тяглася до тебе, ти віддалявся.
Це я завжди шкандибала до тебе.
Я сумував за тобою.
Коли ти була у Франції,
коли ти була в Африці,
коли ти була вдома в Кореї,
я завжди сумував за тобою.
Чому ми ніколи не могли цього сказати?
Як ми до такого дожилися?
Ох.
Мамо!
Тату!
Синхьо!
Пане Чхве! Тітонько Хьосок!
-Сокрю. -З вами все гаразд?
Ти теж прийшла.
Синхьо, все гаразд.
Я не дуже поранилася. Вибач.
Я тебе налякала?
Синхьо.
Чому ви робите таке зі мною?
Розлучення.
Мама вирішує їхати, навіть не порадившись зі мною…
Чому ви не питаєте мене?
Чому?
Чому вам байдуже, що я відчуваю?
Я щороку благав Санта-Клауса на Різдво.
«Я не буду плакати.
Я буду чемним.
Тому…
Будь ласка, поверни мені мою маму.
Тому…
дозволь мені поїсти з мамою й татом».
Ви хоч…
Ви хоч знаєте, як сильно я старався бути хорошою дитиною?
Але я вже дорослий.
Я взагалі не хочу оцим усім перейматися!
Але…
як бачу вас обох,
я повертаюся в той день, коли мені було сім років.
Я все своє життя стирчу тут.
Хоч і виріс, я, як дурень…
Я досі…
хочу їсти разом із мамою й татом.
Пробач.
Пробач, Синхьо.
Синхьо.
Ти пробач мені.
Я думала, ти мене ненавидиш.
Я не можу жити лише матір'ю.
Синхьо.
Мені так шкода.
На мене, мабуть, тоді щось найшло. Я не серйозно.
Пробач.
Пробач, Синхьо.
Я люблю тебе.
Я так тебе люблю.
Я наробила стільки помилок.
Тобі завжди було…
набагато легше з Місок, ніж зі мною.
Твоя правда.
Мені з нею легше.
Але все ж…
Усе ж…
Я завжди…
Я завжди сумував за тобою.
Ходімо додому, мамо.
Ти досі мені потрібна.
Синхьо, прости мене, заради бога.
Тобі було так самотньо, правда?
Пробач мені.
Але я так тебе люблю.
Не плач, Синхьо.
Я більше не кину тебе самого.
Я так тебе люблю. Пробач.
Тату, ти як?
Давай я її понесу.
Так.
Вона моя дружина.
Її понесу я.
Зрозумій натяк і не лізь.
А.
Я не важка?
Зовсім ні.
Ти легка, як пір'їнка.
Ні, ти легка, як повітря.
Припини.
Я про це думала,
вони справді чудова пара.
Ти дзвонила?
Ні, вони вже йдуть.
-Он вони! -Де?
Хьосок!
Боже! Зараза ти!
-Зачекай. -Агов!
Знаєш, як ми хвилювалися?
Ми думали, що щось сталося!
Спочатку випий це!
Ці ліки найкраще заспокоюють нерви.
Припини!
Чому ви всі тут так пізно?
Не здіймайте бучу. Ідіть додому.
Отакої.
-Ти справді хочеш, щоб ми пішли? -Так.
Нас навіть не обіймуть зворушено?
Та яке. Мені жарко, і я липка.
Мені треба в душ.
-Любий, допоможи мені. -Гаразд.
Дякую. Щасливо добратися.
Добраніч.
От тобі й маєш.
-Дякую. Іди додому. -Хьосок!
Ну йдіть сюди. Потиснемо руки.
Нумо. Агов!
Яка снобка. З нею все гаразд.
Лаванди, на сьогодні все.
-На цьому все? -А ти випий це.
-Тобі треба заспокоїтися. Іди! -Я йду.
Сокрю, Синхьо. Молодці.
Здається, це лише розтягнення,
але завтра з'їздимо в лікарню на рентген.
Добре.
А ще давай скоро зробимо МРТ головного мозку.
Я чув про те, що з тобою відбувається.
Ти ж іще не сказав Синхьо?
Ні.
Це, мабуть, пусте.
Просто перевіримо про всяк випадок. Не бійся.
Навіть якщо ти хвора,
я буду поруч із тобою.
«У щасті чи в біді,
у хворобі чи при здоров'ї,
любити й берегти, поки смерть не розлучить нас».
Ми дали обітницю.
Я надто довго забувала ці обітниці.
Можеш почати зараз.
Ти, мабуть, дуже стомилася. Прийми душ і відпочинь.
І ти теж.
Чекай.
Зачекай секунду.
Хочеш…
я віднесу тебе у ванну?
А ти можеш?
Хапайся.
Що це в тебе в руці?
Диктофон.
Ти привабиш змій, якщо вмикатимеш уночі.
Я не вмикатиму.
Я створив модель і аналізую її структуру.
Коли ми розбирали їх у дитинстві, з них вилітала слина.
Вибач.
У мене завтра відрядження. Мене не буде вдома.
Ясно.
-Куди їдеш? -У провінцію Канвон.
Коли ти повернешся?
Тижнів через два.
Чому так довго?
Це ж не за кордон. Хто їде у відрядження на два тижні?
Це важливий проєкт.
Їдьмо зі мною, якщо тобі нудно.
Якщо тобі дуже нудно і немає чим зайнятися.
Навряд чи це станеться.
Щасливої дороги.
Дякую.
Гаразд.
Бувай.
При приготуванні мідій
потрібно відрізати й видалити борідку з внутрішньої сторони ножицями.
Потім ми будемо їх бланшувати.
Але не переваріть.
Добре.
Що ви будете робити з вікнами?
Самостійно тусуватись не весело.
Уявіть собі мундштук, як вхід до будівлі.
Він буде з колод.
Проходячи крізь щілини, повітря створюватиме звуки.
Мені нудно.
Сьогодні…
я приготую coq au vin.
Coq au vin означає «півень у вині».
Це традиційна французька страва з куркою
й овочами, тушкованими у вині.
Що?
Чому не відтворює?
Це кінець?
Сокрю.
Що він таке каже?
Я знаю!
ТЕРМІН ПРИДАТНОСТІ МОЛОКА ЗАКІНЧУЄТЬСЯ СЬОГОДНІ.
АЛЕ МОЇ ПОЧУТТЯ ДО ТЕБЕ НЕ ЗІПСУЮТЬСЯ НІ ЗАВТРА, НІ ПІСЛЯЗАВТРА.
ЗАЯВКУ СХВАЛЕНО РОБОТА НА ПІВДЕННОМУ ПОЛЮСІ
Моим!
-Сокрю! -Де твої ключі від машини?
-У мене в сумці. -У сумці?
-Позич мені свою машину. -Звісно.
-А ти куди? -Побачитися з Синхьо.
Ого.
Каталізатор нарешті спрацював?
ЧХВЕСИН
ПАН ЮН
Пане Юн, це я.
Ви часом не знаєте, де зараз Синхьо?
Сокрю?
Чому ти не відповідаєш на дзвінки?
Увімкнув беззвучний режим.
Але що тебе сюди привело?
Мені було нудно.
Ти сказав, можна приїхати.
Тобі було нудно?
Угу.
Без тебе час якийсь безкінечний.
Без тебе комікси нецікаві.
Без тебе на майданчику тихо.
Без тебе кожен день якийсь прісний.
Це як їсти суп без солі чи пельмені без соєвого соусу.
Без тебе це все одно, що не пити бананового молока після лазні.
Тому я подумала. Хочеш піти зі мною випити бананового молока?
Ти і в такій ситуації думаєш про їжу?
Мені вже не треба те бананове молоко.
ПІЗНО
ПІЗНЄ РОЗУМІННЯ
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова