LOVE NEXT DOOR
Hvorfor stirrer du på mig sådan?
Det er bare…
Det føles som en drøm.
Jeg kan ikke tro det.
-Av. -Det er ikke en drøm, vel?
Du har ret. Det er virkeligt.
Og vi er sammen.
Det er underligt.
At være sammen her på den måde.
Hvordan det?
En kildrende fornemmelse.
Jeg ved ikke hvor,
men et sted dybt i mit hjerte
føles det, som om der springer bobler.
Også hos mig.
Prikker det ikke, som om der løber elektricitet gennem vores kroppe?
Nej, det er sådan her.
Du ved, du skal have en indsprøjtning, og de leder efter en vene,
så du skal åbne og lukke hånden?
Det er den følelse.
Det er kærlighed.
Hvad?
Kærlighed.
Kom nu. Det er for tidligt til det.
Der er jo gået 30 år.
Det er sandt.
Men noget ved ordet får mig til at krumme tæer.
Det er også lidt pinligt.
Jeg elsker dig.
Som min familie, min ven og min kvinde.
Det var vel forskellige former for kærlighed…
…men intet tidspunkt, hvor jeg ikke elskede dig.
Det var så hyggeligt.
Farvel!
-Tante Mi-suk? -Hvordan kom vi tilbage?
Vi tog alle på tur, men jeg har ikke et eneste godt billede.
Kameraet lyver ikke.
Sådan ser du ud. Klag til din mor.
Gyeong-jong gjorde Hye-suk til en supermodel.
Hendes ben så lange ud.
Men Hye-suks…
Ligesom da vi spiste krabber.
Gyeong-jong plukkede kødet ud af hvert ben
og gav hende det i munden.
Du spiste bare selv.
Han er jo læge.
Han er ekspert i dissektion.
-Så han plukkede dem rene. -Husk det.
Du er kok.
Jeg ville have gået en tur, men du blev fuld og besvimede.
Hvorfor snorker du sådan?
Det er ikke med vilje.
I kom tidligt hjem.
Hej, tante Mi-suk. Var turen sjov?
Er I ikke for gamle til at læse tegneserier om morgenen?
Seung-hyo.
Romantiske tegneserier?
Hvor er du romantisk.
Ja, lidt.
Ja.
-Seung-hyo. -Ja?
Du missede en knap på din skjorte.
Er du et barn? Du kan ikke engang knappe din skjorte.
-Kom her. -Du har ret.
-Hvor er du klodset. -Hvordan kunne det ske?
Sikke en dum fejl.
Mor! Han spurgte, om turen var sjov.
Spørg din far.
Gjorde du noget forkert?
Nej, hun vil bare skændes.
Far, lad ham være.
-I rørte ikke suppen. Seung-hyo! -Ja?
Hent dine forældre.
-Vi spiser den. -Ja.
Gå! Skynd dig.
-Gør resten. -Okay.
"Prinsesse" bind 20 er ude!
Der var ingen mad derhjemme.
-Tak for måltidet. -Ja da.
Vi har det så dårligt. I har ikke kunnet hvile jer.
-Du milde. -Fint med mig.
Men jeg ved ikke med min mands tømmermænd.
Forstyr ikke folk, mens de spiser.
Og gomtang er ret god til tømmermænd.
Ja, rigtig god.
Hvordan var turen?
Den var dejlig. Løftede virkelig vores humør.
-Ikke, skat? -Jo.
I to bør komme med næste gang.
Os to?
Vi kan ikke tage kun de to.
Det skal blive mere livligt først.
Hvad?
Hun mener, de skal gifte sig, så kommer alle med.
Gifte sig?
-Ja. -Hvad?
Hye-suk og jeg skal finde ægtefæller til dem.
Hvor fjollet. Har I svoret en blodsed?
Skat, find nogen passende på sygehuset.
-Ja! -Okay.
-Okay? -Der er nok ingen.
Ingen har lyst til at gifte sig med Seok-ryu.
Seung-hyo! Det kan du ikke sige.
Din utaknemmelige, lille skid.
-Hvorfor kritiserer du min datter? -Ja.
Jeg troede ikke, du var sådan. Jeg er oprevet.
-Det var ikke sådan ment. -Fint.
Ingen kvinde kan tåle hans personlighed.
Hvorfor sige…
Hvad er der galt med hans personlighed?
Han er pæn og høflig.
Han ligner jo mig.
Undskyld. Det var ikke sådan ment.
Vi er vant til at drille hinanden.
Ja.
Vi nedgør altid hinanden sådan.
Jeg forstår.
Så det var det?
Det er rigtigt.
Lad os ikke skændes over vores børn. Spis.
Okay.
Tak for mad.
Jeg var så forvirret.
Jeg troede, jeg ville kvæles ihjel.
Jeg var så nervøs, jeg kunne næsten ikke spise.
Vi klarede det, så lad os gøre os endnu mere umage.
Lad os bare være ærlige og sige, at vi kommer sammen.
Nej.
Tingene er ikke gode.
Min forlovelse blev brudt.
Og Hyeon-jun har lige været her.
Det vil virke useriøst.
Så du har alvorlige følelser for mig?
Hvordan kan du joke lige nu?
Bekymr dig ikke om det.
Jeg kan forklare det hele.
Det er ikke bare det.
Det bliver meget ubehageligt.
Får mine forældre det at vide,
må du ikke komme på mit værelse.
-Hvad? -Tænk lige.
De vil spørge hvornår, hvordan og hvorledes.
De vil holde øje med os.
Indføre spærretid igen.
De vil scanne nabolaget hele døgnet.
Hvis det sker,
bliver vi nødt til at have et meget uskyldigt forhold,
ligesom børn.
Lad os holde det hemmeligt.
Vi må aldrig blive fanget.
Præcis.
Gik det godt?
Hvad laver du?
Vi er midt på gaden!
-Gik det godt? -Fuldstændig.
Du er også smuk herfra.
-Okay! -Okay!
Du kan godt!
-Lad os tjekke første sal. -Kom!
-Der er også en bamsekran. -Lad os prøve dem alle.
EPISODE 13 LOVE
Hvad gør jeg med dem?
Starter et nyt gruppeindkøb?
Nej, jeg har ikke promoveret nok.
Korte videoer er populære,
så jeg laver en, hvor jeg træner.
Dong-jin, kom, og spis melon!
Jøsses, mor. Melon er ikke vigtigt nu.
-Jeg vil ikke! -Så lad bare være!
Jeg spiser alt.
Vil den skid kun drikke protein?
Den møgunge.
Hun postede ingen billeder af landskaber. Kun af sig selv.
Du milde, Hye-suk! Dejlige billeder.
Se den figur! Du ligner en model.
Skift dit profilbillede. Det er dit bedste nogensinde.
Synes du? De ydede mig ikke fuld retfærdighed.
De ser bedre ud end dig selv.
Jøsses.
Vi var på samme tur, men jeg har ingen billeder at poste.
Taler du stadig om billeder? Hold da op.
Jeg skulle tage 100 billeder for at få et, der er anstændigt.
Du var ligeglad med mine øjne og mit hår.
Du så ikke på dem.
Jeg beklager, Mi-suk. Lad os nu stoppe.
Jeg tror, mine ører bløder.
Se på den komposition.
Taget nedefra, så hun ligner en model.
Jeg bliver gal.
Hey, din lille skid! Kom og spis melon!
-Sådan. -Hvad laver du?
Er du i en stirrekonkurrence med broccoli?
Ja.
Bønner, spinat og auberginer.
Jeg er i en nervekrig med mad, jeg hader mest.
Hvorfor købte du dem så?
Min mor siger, de er sunde og vil have mig til at spise dem.
Så du køber og slipper af med verdens grøntsager?
Jeg finder på måder at få dem til at smage godt.
Ved du, når atleter kommer med deres egne træk,
og de er opkaldt efter dem?
Ligesom Kim Yunas Yuna Spin og Yeo Hong-chuls Yeo 1 og Yeo 2.
Jeg vil lave min egen signaturret.
Hvad har du tænkt dig at lave?
Risotto med broccoli og kylling!
Uha. Det lyder som den værste kombination.
Lidt, ikke?
Dette køkken er et helligt område. Hvad laver du?
Skal jeg stoppe?
Nej, fortsæt.
Hvorfor er lyset tændt? Er der nogen?
Du skal slukke dem med det samme.
Lyset er også tændt her.
De unge ved ikke, hvordan man sparer…
Hvad er det her?
Hvad er alt dette?
Svampe, spinat og selleri.
De bliver dårlige!
De skal i køleskabet!
Hold da op.
Jøsses.
Du sagde, ingen er her om natten.
Han skulle nok hente noget.
Han er altid glemsom.
Hvor længe skal vi vente?
Min eksamen er om to dage. Jeg skal forberede mig.
Det skulle du have gjort før.
Tror du ikke, du består?
Den skriftlige var let. Jeg er bange for den praktiske.
De sagde, at mindre end 30 procent består.
Giver du undskyldninger, hvis du fejler?
Der er tre ting, der aldrig er sket for mig.
Dumpe, fejle og blive afvist.
Okay så.
Hold op med at stå der, og kom her.
At skjule og fortie.
Mit liv er en rutsjebane nu om dage.
Godt. Det er spændende.
Du ville fortælle verden, at vi kommer sammen.
Du kan vist godt lide det her nu.
Det sjove er endnu ikke begyndt.
Der er ingen ende på det sjove.
Du kommer for sent på arbejde.
-Hej. -Yeon-du!
-Fru Do! -Yeon-du!
Yeon-du, har du savnet mig?
Ja.
I lige måde.
Hvor ser du smuk ud i dag.
Dan-ho, kan du ikke bare lade os passe Yeon-du?
Jeg passer godt på hende.
Tak for de ord, men det er okay.
Den nye barnepige kommer snart.
Men jeg kan hjælpe i mellemtiden.
Det er virkelig okay.
Bliver jeg ved med at forstyrre,
vil det gøre mig utilpas.
Yeon-du.
Du forstyrrer slet ikke.
-Vi skal videre. -Okay.
-Farvel, Yeon-du! -Farvel.
Hav det godt, fru Do.
-Hej, Yeon-du. -Hej, Mo-eum.
Det går ikke.
Jeg må have et barnebarn.
Bed din ældste datter om et tredje.
Tag på en blind date.
Bed din ældste datter om…
Det synes jeg ikke, hun bør.
Det er en god mulighed.
Jeg ville spørge Seok-ryu, men det må ikke spildes,
så du bør gå.
Seok-ryu gør det aldrig. Heller ikke jeg.
Hvorfor ikke?
Er du interesseret i nogen?
Vent.
Du har en! Er det nogen fra arbejde?
-Mor. -Hvad?
-Jeg går. -Okay, men…
Hey! Hvem er det?
Fortæl mig det! Mo-eum!
Hvad sker der?
Vil du pludselig ikke i børnehave?
Det vil jeg ikke.
Så må jeg vente på, at du henter mig om aftenen.
-Hvad, hvis jeg kommer tidligere? -Det vil jeg heller ikke.
Så vil du ikke kunne arbejde på grund af mig.
Det knuser mit hjerte, at du er der hele dagen.
Men kan du ikke gøre det et lille stykke tid?
Kan jeg ikke være hos Mo-eum?
Jeg kan godt lide det.
Fru Do laver lækker mad til mig.
Og Mo-eum leger med mig.
Jeg skal nok lege med dig og gøre det sjovt.
Hvad med at cykle ved Han-floden i weekenden?
-Virkelig? -Ja.
Så lad os gå til børnehaven.
I må ikke røre ingredienserne.
Undersøg dem bare med øjnene.
Se, om I mangler noget.
Tjek det nu.
Vi tager ikke imod anmodninger, når eksamen er startet.
Spørgsmål?
Så starter vi eksamen.
NATIONAL KVALIFIKATION PRAKTISK EKSAMEN
-Spiser du det igen? -Ja.
-Ser du nogen? -Hvad?
Du plejede at spise frokost langsomt som en fransk adelsmand.
Nu har du spist det i flere dage.
Og du tager af sted præcis kl. 18. Det ligner slet ikke dig.
Jeg vil bare leve mere om aftenen nu.
Og alt er allerede blandet sammen her,
så jeg kan spare tid.
Og det vigtigste, den smager godt.
Du kender mig. Når jeg har hang til noget, bliver jeg ved.
Ja, det er sandt.
Skal jeg smage den?
Ja. Smag den bare.
Hvilken skal jeg vælge?
Den med bulgogi er god, hvis man ikke er til stærk mad.
Bulgogi? Okay.
Du milde, der er også en ske.
Choisseung! Hvad laver du her?
Hvad tror du? Jeg vil lykønske min kæreste.
Her.
Resultatet er ikke kommet endnu. Hvorfor lykønske mig?
Hvorfor buketten?
I modsætning til dig værdsætter jeg mere processen end resultatet.
Jeg slår dig ihjel.
Selvom du gjorde, ville det være en lykkelig slutning.
Du bliver frækkere og frækkere.
Jeg opdaterer min firmware til kærestetilstand.
Den nyeste inkluderer blomster.
Sikke en smigrende snak.
Men blomsterne er smukke.
-Du er smukkere. -Hold op.
Jeg kan ikke skelne dig fra blomsterne.
Hold op, ellers nulstiller jeg dig.
Nej. Jeg stopper.
Hey!
Det er længe siden.
Ja.
Hvor har du været?
På forretningsrejse.
Jeg skal på arbejde, så undskyld mig.
Tænk sig, du skal arbejde på sådan en smuk dag.
Det er slemt at være bundet til et job.
Se på mig. Jeg er fri og glad.
Det må være godt at være arbejdsløs.
Det er jeg ikke længere.
Jeg er startet på et nyt job.
Dette er et produkt, jeg sælger.
-Jeg giver dig et. -Nej tak.
Kom nu. Tag det bare.
-Jeg sagde nej. -Jeg tager den for dig.
Arbejder du her?
Det er min vens firma.
Hvem? Hr. Yoon?
Nej, Choi Seung-hyo.
-Seung-hyo! -Hej, Dong-jin.
Har jeg noget på mig?
Hvor er du sjusket.
-Er du også her? -Hvad?
Nu er du ikke sød mere.
Jeg slår dig ihjel derhjemme.
Men hvad er det for nogle blomster?
-De er mine. -De er hans.
Jeg fik dem fra en kunde.
-Hun stjal dem. -Jeg holdt dem.
Stjæler du blomster nu?
Det skal jeg nok fortælle min mor.
Det behøver du ikke.
Mor? Søster?
Vent. Er I søskende?
Ja, jeg er flov over at sige, at han er min lillebror.
Hvordan kender I to hinanden?
Fra fitnesscentret.
Jaså.
Hvem vidste, at vi var forbundet sådan?
Er verden så lille, eller er det skæbne?
Seung-hyo, kan du vise mig dit kontor?
Ja da. Vil du se det?
Hvor er det fedt. Ser dyrt ud.
Hvorfor tog du ham med?
Jeg kunne jo ikke sende ham væk.
Hvorfor ikke? Hey!
Er du færdig med at kigge, skrid så!
Er det dit firma? Han sagde intet.
-Hvorfor siger du det? -Han vil også have det.
Undskyld mig?
Du sagde, du solgte det her.
Det vakte opsigt på sociale medier for nylig.
Det er meget populært og svært at få fingrene i.
Men du fik det fra dine forbindelser.
Laver du sjov?
Det var ikke sådan ment.
Det vakte opsigt, fordi det var muggent protein.
Nyt for dig?
Hvad?
Det kan ikke passe.
Mor!
Hvorfor trækker du ham ved øret?
Far er her også. Mor, far.
Den skid dummede sig igen.
Mor, du lånte ham penge, ikke?
Han mistede alle pengene
og bliver måske sagsøgt.
Sagsøgt?
De kasser på hans værelse.
De undrede mig.
Han har solgt muggent protein, der ikke er blevet godkendt.
Hvad? Mug?
Hvad gør vi med den bums?
Hey, lille skid!
Jeg burde have fornægtet dig for længe siden.
Men jeg fandt mig i dig for din mors skyld!
Er det sandt?
-Det vidste jeg heller ikke. -Hey.
Uvidenhed er ingen undskyldning.
Lad os prøve at ordne det.
Hvor mange solgte du?
Sig det! Hvor mange solgte du?
Ti.
Et ret beskedent tal for al den snak.
Det er bedst sådan.
Før det her udvikler sig,
ring til køberne, og sig undskyld.
Giv pengene tilbage.
-Okay. -Hold da op.
Den lille…
Det var mig, der blev snydt.
Selv efter at være blevet bedraget i over et årti, tænkte jeg ved mig selv:
"Tingene vil lykkes denne gang.
Han gør det godt nu.
Han er arbejdsløs, men jeg kan ikke være for hård.
Hvad, hvis han kommer på afveje?
Han har et godt hjerte og er min søn, jeg må stole på ham."
Men jeg har nået min grænse.
Har du øjne, så gå ud, og kig.
Se, hvor meget folk knokler.
Men hvad med dig?
Ville du tjene nemme penge på andre?
Hvordan kunne du sælge noget uden at tjekke,
især noget, der skulle indtages?
Du er håbløs.
Din måde at tænke på er helt fordærvet.
Det er den ikke.
Jeg ville gøre det godt denne gang.
Jeg ved det godt.
At jeg er en byrde for jer,
jeg er ikke klog,
jeg var ikke en god elev som Seok-ryu og er viljeløs.
I har aldrig forventet noget fra mig.
Det ved jeg også godt.
Derfor hadede jeg at være et nul.
Jeg ville gerne have succes!
Jeg ville tjene stort og købe en ny taske til mor
og en ny bil til far!
Også mig!
Jeg ville også være særlig.
Hey, Dong-jin.
Du milde.
Hey, Dan-ho.
Lad os i det mindste hilse på hinanden.
Jeg hilste jo på dig.
Ikke noget så formelt.
Du ved: "Hvordan gik dagen?"
"Hvordan går det?" Den slags søde hilsner.
Det vil jeg ikke gøre mere.
Hvor småligt.
Jeg har alligevel noget til dig.
Værsgo.
Jeg tænker tit på det, du sagde på campingpladsen.
Nej, det kan vi aldrig gøre.
Yeon-du kan ikke blive din datter.
Og det den dag var en fejl.
Det må det være.
Hvorfor?
Fordi det ikke må ske.
Men…
…det lyder mærkeligt.
Hvad mener du?
Jeg sagde, jeg kunne lide dig,
og du sagde, at det ikke kunne lade sig gøre.
Ikke, at du ikke kunne lide mig.
Jeg kan ikke lide dig.
-Hvad? -Du kunne lide mig.
Ingen grund til at være hård. Jeg var indirekte.
Du gør det svært for mig.
Hvad var det så?
De salver, du gav mig.
Var det ikke din måde at vise dine følelser for mig?
Du lagde for meget i det.
Det var bare salve.
Jaså.
Så det var det.
Tag den alligevel, da jeg er flov.
Nå. Jeg skal videre.
Nå ja. Vi gik jo i samme retning.
Jeg går først.
Tag din tid.
Jeg er nødt til ikke at kunne lide mange ting.
Det er slemt.
Kom ind.
Har du travlt?
Jeg læste en afhandling færdig.
Er det vigtigt?
Det er bare en vane at læse.
-Har du brug for noget? -Nej.
Jeg var bare nysgerrig.
Jeg vidste ikke, du havde så mange bøger her.
Vinduet er også stort.
Ja.
Men er sengen ikke for lille?
Den må være ubehagelig.
Da jeg sover alene, er den stor nok.
Jeg sover alene i en dobbeltseng.
Så jeg tænkte på det.
Hvad med at komme tilbage til soveværelset?
Hvad?
-Vil du ikke? -Jo!
Du milde!
Gyeong-jong!
Vent på mig.
Ja, undskyld.
Jeg sender dine penge tilbage med det samme.
Hvad vil du?
Hvorfor banker du ikke på først?
Du må gøre det samme.
Du sagde engang, at du ville dræbe mig, hvis jeg kom ind.
-Fordi jeg hadede dig. -Siger du det lige ud nu?
Jeg troede, mor elskede dig mere.
Selvom jeg knoklede for at være nummer et,
var du altid nummer et for hende.
Det var jeg ikke.
Du betød alt for hende.
Hun var kun stolt af dig.
Du var grunden til, at hun levede.
Det er noget vrøvl.
Hey, Dong-jin.
Hvad?
Jeg er 13 måneder ældre end dig, så jeg taler af erfaring.
Ikke alle kan være særlige.
De fleste lever bare almindelige liv.
Og det gælder mig.
Så vær ikke for besat af at blive en fantastisk person.
Bare find det værdifulde i dit liv.
Det er mere end nok.
Hør det fra nogen, som har været syg.
Hvor småligt at bruge din sygdom til at prædike.
Og så én ting til.
Det virker, som om du ikke ved det.
Du er ikke viljeløs.
Hvad?
Du ville slå mig ihjel for underlår.
Du spiste du al maden og efterlod ødelæggelse,
som en sværm af græshopper.
Men du overlevede et år på proteinshakes og kyllingebryst.
Det er vilje.
Det var rart at se dig arbejde som træner. Du virkede så dedikeret.
Jeg arbejdede for at blive træner.
Hvorfor dumpede du så eksamen?
Du skulle arbejde hårdere.
Du sagde jo, jeg arbejdede hårdt.
-Men du prøvede bare. -Hvad laver du?
Alle prøver. Gør det bedre.
-Det er Seok-ryu. -Jeg ville bestå.
-Med Dong-jin. -Hvad med ham?
-Jeg vil ikke være dum. -Hvad laver du?
-Ti stille. -Hvad?
Hvad er der galt? Dumpede du?
Det er okay. Du kan prøve igen.
Du kan ikke bestå alt i første forsøg.
Det er ikke menneskeligt. Du ligner allerede en fe.
Fra nu af
kald mig bare Klokkeblomst.
Hvad?
Altså,
den her fe bestod eksamen i første forsøg!
Jeg fik mit certifikat for koreansk madhåndværk!
Hold da op!
Det er vanvittigt!
Vent der! Jeg kommer.
Det er ikke nogen dør! Du kommer til skade!
Det går ikke. Jeg går rundt.
Vi ses senere.
Gå!
Hvad er der med ham?
Har nogen fulgt dig?
Er jeg i Hyereung-dong eller Hawaii?
Virker du ikke mistænkelig sådan?
Vi skal være forsigtige i nabolaget.
Vi har hængt ud sammen i årtier.
Vi kunne kramme hinanden,
og ingen ville synes, det var underligt.
Det er sandt.
Hvad, hvis nogen ser os?
Jeg sagde det.
Ingen vil synes, det er underligt.
Tillykke.
Du bestod i dit første forsøg. Det er lige dig.
Jeg er så glad.
Meget mere, end da jeg kom ind på uni eller blev hyret af Greip.
Jeg er glad på dine vegne.
Nu hvor jeg har mit certifikat,
vil jeg gøre mig klar til at gå i gang.
Jeg vil søge et job.
Man skal passe på i køkkenet i starten.
Vand, ild og knive.
Andre mænd.
Jeg tænker på det sidste.
Mandlige kokke har flotte underarmsmuskler.
Utroligt.
Arkitekter har bedre underarme.
Du har ret! Hvad i alverden?
Dine årer springer ud.
Se lige de sener.
Jeg kigger.
Se mine adduktorer og abduktorer.
Du milde. Godt arbejde i dag.
I lige måde. Hvil dig. Vi ses i morgen.
-Okay. -Hvorfor dragten, fr. Jung?
Hvor skal du hen?
Jeg skal et sted hen. Farvel.
Hvorfor er du så dum?
Hvad gjorde jeg?
Se farven på hendes tøj. Hun er i sorg.
DEN AFDØDE YEO JU-EUN
Hej, Ju-eun.
Jeg er her.
Det er længe siden.
Livet har været så hektisk.
Nej.
Det er en undskyldning.
Jeg har bare…
…altså…
…glemt dig lidt.
DEN AFDØDE YEO JU-EUN
20. NOVEMBER 1988 - 2. AUGUST 2021
Du sagde, der kunne være børn der.
Og jeg husker, hvordan du løb ind i bygningen.
Hver gang jeg tænker på det,
er det svært for mig.
Okay. Vi er på samme alder nu.
Jeg vil være ældre end dig næste år, så jeg taler uformelt.
Jeg skal videre.
Jeg kommer tilbage.
Yeon-du.
Sig hej.
Hej,
mor.
Hej,
far.
DE AFDØDE KANG IN-HO, SEO JI-YEON
Mor.
Far.
DE AFDØDE KANG DONG-JU, LEE MI-JEONG
Ji-yeon.
DE AFDØDE KANG IN-HO, SEO JI-YEON
Og In-ho.
Har I haft det godt?
Yeon-du er blevet stor, ikke?
Hun er højere nu og har taget mere på.
Hun spiser også sine gulerødder og peberfrugter nu.
Jeg kan også alfabetet.
Nemlig.
Hun synger alfabetsangen så godt.
Så bekymr jer ikke om hende.
Jeg vil altid være ved hendes side.
Jeg har lært…
…at folde origamiblomster.
Jeg tog disse med til jer, mor og far.
Far har…
Altså, onkel Dan-ho har fået en.
Vil du lægge dem på mor og far selv?
Vi kommer igen.
Farvel.
Jeg vidste ikke, du var her.
Min første mentor blev stedt til hvile her.
Der var brand i en skolegymnastiksal.
Hun gik ind for at hjælpe.
Hun reddede dagen og kom ind i himlen alene.
Hvor småligt.
Det var nok hårdt.
Det var nok hårdere for dig.
Undskyld, jeg smuglyttede.
Det skete så pludseligt.
Det var en familietur.
Jeg skulle dække en historie, så jeg lovede at komme senere.
Men…
Er det hende?
Ja.
Min svigerinde.
Hr.
Der er et barn!
Hvor er hun?
Hun er min niece.
Hun er så ung.
De sagde, min svigerinde
havde holdt på Yeon-du til det sidste.
Det er kun Yeon-du og mig nu.
Var det derfor…
…du blev hendes far?
Ja.
For mig var Yeon-du et mirakel.
Men ikke for andre.
Vores gamle nabolag
var et sted, hvor familien havde boet i lang tid.
Men en dag begyndte et rygte at gå i hendes daginstitution.
At hun havde overlevet på bekostning af sine forældre.
Hvad? Hvordan kunne nogen sige det?
Før Yeon-du kunne forstå det, fik jeg os ud derfra.
Vi kom til Hyereung-dong.
Vil du have et kram?
Jeg vil så gerne trøste dig nu.
Men jeg kender ingen rørende ord.
Du må have været så alene i al den tid.
-Så jeg vil kramme dig. -Nej.
Det bør vi ikke.
Hvorfor ikke?
Kan du stadig ikke lide mig?
Det kan stadig ikke lade sig gøre.
CV
UNIVERSITY OF CALIFORNIA BERKKELEY GREIP PRODUKTMANAGER
Okay.
HYRER TIL KOREANSK RESTAURANT
ANSØGNING INDSENDT
FUSIONSRESTAURANT HYRER KØKKENPERSONALE
ANSØGNING INDSENDT
Banke, banke på, hr. Choi.
-Du har fået brev. -Hvilket brev?
"Dette brev stammer fra England.
Send det videre, ellers får du uheld."
-Invitationen til Arkitektaften. -Ja. Det sker hvert år.
Ja.
Må vi tage en med også i år?
Jeg vidste det. Du vil tage en med.
Jeg sagde det.
-Det sagde jeg ikke. -Du må hellere tage hende med.
Så kan du prale med, hvor fantastisk du er.
Er det nødvendigt?
Jeg er altid fantastisk.
Du er altid så hurtig og klog.
Men du er endnu mere fantastisk i år.
Jayeong-dong-restauranten, du designede sidste år,
blev kåret til Årets arkitektur.
Virkelig?
Du bliver ikke engang glad mere.
Det er ikke sjovt.
Jeg tager hjem.
Okay, farvel.
Forresten, Seung-hyo…
Ja?
Jeg må have siddet for længe. Jeg følte mig stiv.
Ja da. Glem det bare. Fortsæt med det, du havde gang i.
Du ser så sund ud.
-Farvel. -Okay. Farvel.
Hold da op!
Baseret på det, vi har øvet os på,
lad os skrive jeres yndlingscitater ned.
-Okay! -Okay!
Lad mig se…
LYKKELIG FAMILIE, LYKKELIGT LIV
"Gå alene som en ko." Okay.
Det passer dig perfekt, Jae-suk.
Du ligner faktisk en ko.
-Muh. -Wauw.
Dine øjne er så klare som en kalvs.
-Kig på mig. -Seriøst?
-Hey, tøser. -Jeg har jo smukke øjne.
Hey, tøser. Hør.
Det er ikke en ko. Det skulle være et næsehorn.
Det er et buddhistisk udtryk.
Hold op med at blære dig!
Du skrev på fransk ved templet og gør det igen?
"Le plus grand bonheur après que d'aimer, c'est de confesser son amour.''
Jeg vil ikke høre det!
Ti stille, madame!
Jeg sværger.
Hvad skrev du, In-suk?
"Du er født til at bestå."
Det hænger jeg på Ki-hoons væg.
Det er da kærlighed.
-Det var så sjovt. -Wow.
Se lige på væggen. Der er så mange kurser.
Ja.
Lad os tage et andet sammen.
Ja, spansk lyder godt.
Også kunsthistorie.
Kodning lyder sjovt.
-Wauw. -Du tager det.
Hvad med yoga?
Ukulele. Det lyder godt.
-Du tager det. -Alle lyder godt.
Godt, at Hye-suk er gået på pension.
Vi kan hænge ud hele tiden.
Jeg havde et travlt liv før.
-Jeg vil nyde min tid. -Virkelig?
Så lad os tage på tur.
-Hvad? -En tur?
-Ja. -Jeg tog til Seoraksan med hende.
Ikke kun jer to. Alle fire.
Til udlandet.
-Udlandet? -Ja.
Lad os tage på krydstogt!
Jeg har så meget lyst!
Lad os tage på krydstogt rundt i Middelhavet.
Det ville være godt.
Hvor meget koster det?
Fem til seks millioner won?
Prøv at opgradere den idé lidt.
-Så dyrt? -Vi tager kjoler på!
-Har de fester? -Ja.
-Ligesom Titanic? -Nævn det ikke!
-Lad os. -Den sank!
-Ja. -Gjorde den?
Så du filmen?
Selvom jeg finder ud af det Vil livets rasende vinde
Skat.
Hvorfor tog du ikke hjem?
Jeg kom bare forbi.
Du var til time i kunst og kultur. Var det sjovt?
Ja.
Det er frokosttid, men der er ingen kunder.
Det sker nogle gange.
Hey, skat?
Mine venner vil på tur…
-Levering! -Hej!
Hvordan går det?
-Godt. Her er bestillingen. -Tak.
Du har ikke bestilt så meget på det sidste.
Det har været hårdt med den dårlige økonomi.
Er din indtægt også faldet meget, hr. Jo?
Det tænkte jeg også,
men en stor snackbar åbnede foran Hyereung Gymnasium.
De har taget alle kunderne i nabolaget
og bestiller en masse varer.
Det burde jeg ikke have sagt.
Jeg smutter.
Farvel.
Hvad sagde du, skat?
Ikke noget.
Hvorfor sagde han det?
VI GÅR DESVÆRRE IKKE VIDERE MED DIN ANSØGNING
HELD OG LYKKE FREMOVER
Jeg blev ansat på Kang's Restaurant!
Hold da op! Det er en Michelin-restaurant.
Jeg var heldig.
Lad os fejre det. Jeg giver!
Hvor skal vi mødes?
Altså…
Selvom jeg tager på dates, kan jeg vel ikke flygte fra kontoret.
Undskyld.
Men til gengæld får du noget at det her.
Hvorfor tager du billeder?
Det skal bekræftes notarielt.
Du tænker kun på penge.
Men først smager jeg den.
Hvor lækker.
Jeg hader broccoli.
Men jeg kan ikke lugte den.
Den kunne være bedre.
Der mangler noget.
Nej, den er perfekt. Virkelig lækker.
Bortset fra havre og brune ris
skal der være noget, der giver tekstur.
Seok-ryu,
har du tid næste uge?
Næste uge? Hvorfor?
Der er et årligt event for arkitekter.
-Ja. -En bygning, jeg designede,
blev kåret til Årets arkitektur.
Virkelig? Tillykke!
Tak.
Der er en prisuddeling den aften.
Mine forskningsrådgivere og arkitektkolleger vil være der.
-Også Myeong-u. -Dejligt.
Ja, så…
Jeg vil gerne tage dig med.
Jeg tror ikke, jeg kan.
-Hvad? -Altså…
Jeg tror ikke, jeg hører til der.
Hvorfor ikke? Tror du, det bliver akavet?
Eller er du ikke sikker på, vi bliver til noget?
Det er ikke det.
Hvad er det så?
Jeg var med på ikke at fortælle det til vores familier.
Men også skjule det for de andre?
Verden er lille.
Selv Dong-jin og Na-yun kender hinanden.
Hvem ved, hvor vi løber ind i nogen?
Så lige nu…
Er du sur?
Nej.
Undskyld.
Undskyld, jeg hævede stemmen.
Jeg er ikke sur.
-Virkelig? -Ja.
Jeg respekterer din beslutning.
Tag ikke det, jeg sagde, for alvorligt.
Okay.
FITNESSCENTER
Hvad laver du? Kom nu.
Hvad?
Hr. Go, jeg tog fejl.
Jeg dummede mig.
Det var spild af tid.
I det mindste vrøvler du ikke mere.
Tør den af.
Javel! Det skal jeg nok.
Gør det oprigtigt!
Javel!
Kang's Restaurant. Det må være fedt.
Maden der er så lækker.
Jeg kan heller ikke tro det.
Men du er endnu mere utrolig, Su-jin. Du åbner dit eget sted.
Derfor ønskede jeg certifikatet.
Jeg har underskrevet en foreløbig kontrakt med en ejendomsmægler!
Tillykke!
I er alle fantastiske.
Jeg hørte ikke tilbage fra de job, jeg søgte.
Måske er jeg for gammel.
Måske er dit CV for imponerende.
-Hvad? -Ja.
Jeg ville ikke hyre en, der var hos Greip,
som kokkehjælper.
Det lyder intimiderende.
Synes du det?
Vi siger bare, hvor utrolig du er.
AEA - STUDIER I UDLANDET
OPLEV CIA
DEN BEDSTE KOKKESKOLE I USA
VEJLEDNING OM TILMELDING
AEA - STUDIER I UDLANDET
Har du ventet længe?
-Nej. Goddag. -Hej.
Tak for at lade os vise din bygning i magasinet.
Ingen årsag.
Restauranten fik en pris. Jeg er taknemmelig.
Det hjælper forretningen.
Det håber jeg.
Jeg spiser næste gang.
Din lasagne var lækker.
Skal jeg lave en nu?
Nej, slet ikke.
Du holder pause. Det kunne jeg ikke bede dig om.
Jeg laver den, fordi jeg vil smage den.
Så…
…kan jeg tage noget med?
Du milde. Hvad er alt dette?
Lasagne, ravioli og gnocchi.
Fra en meget kendt restaurant.
Dejligt. Jeg gad ikke lave mad.
Er Seok-ryu hjemme?
Ja, hun er ovenpå.
Jaså.
Dejligt. Han er så betænksom.
Selv det her er sødt.
Jeg må være gået fra forstanden.
Jeg er helt gal.
Ja. Vanvittig.
Har hun fundet det, der manglede?
BLOMKÅL
AEA STUDIER I UDLANDET
Hvad laver du?
Hvorfor sagde du ikke, du kom?
Jeg ville have ryddet op.
Hvad er dette?
Ikke noget.
Den kokkeskole, som Hyeon-jun nævnte?
Hvorfor har du dette?
Det betyder jo ikke noget.
Du har alligevel undersøgt meget.
Lad os tale udenfor. Væk fra min mor.
Forlader du mig for at læse i udlandet igen?
Jeg kiggede bare på det.
Ja, men hvorfor?
Ved du, hvor hårdt det var for mig før?
Vi er endelig sammen,
men hvordan…
…kunne du overveje det uden at sige noget?
Vores tid sammen går så hurtigt, at det tager livet af mig.
Selv at være ved siden af føles så langt væk.
Hvordan kunne du skødesløst…
Hvordan kunne du overveje at rejse uden at blinke?
Det plager jo mig.
Det er også svært for mig at være væk fra dig.
Det er ikke nemt.
Er du ikke selvmodsigende lige nu?
Du vil ikke være væk fra mig,
men kiggede på studier i udlandet.
Jeg ville lade dig gøre, hvad du ville.
Fordi du stadig har ondt.
Du må være mere forsigtig.
Så jeg forstod, da du ville holde os hemmelige.
Jeg skulle vente.
Men jeg tog nok fejl.
Så meget betyder jeg for dig.
Jeg fik afslag hvert sted, jeg søgte.
Af alle de restauranter
blev jeg ikke indkaldt til jobsamtale.
Jeg tænkte, jeg var ung, da jeg har en drøm.
Jeg ville starte på ny.
Jeg var nok naiv.
Jeg tror…
Det er akavet at starte noget nyt som 34-årig.
Jeg har lige fået certifikatet.
Og har været syg.
Men jeg ville stadig lave mad.
Det ville måske være bedre med en uddannelse.
Jeg ledte efter et gennembrud.
Jeg undgik måske problemet.
Seok-ryu.
Jeg ville ikke være flov omkring dig.
Jeg ville virke selvsikker og yndefuld.
Derfor takkede jeg nej til dit event.
Seok-ryu.
Jeg er slet ikke flov over dig.
Ingen er mere dedikeret og ærlig end dig.
Og for mig
er det ligegyldigt, hvordan du virker.
Jeg kan lide dig, som du er.
Tak for at sige det.
Det gør mig glad.
Men jeg tror ikke, det er nok for mig.
Jeg…
…kan ikke leve af kærlighed.
Undskyld. Jeg går.
Følg ikke efter mig.
Jeg har bare brug for lidt plads.
Bare et par dage.
Nej, bare en uge.
Hvorfor?
Jeg vil ikke gemme mig i en hule,
men jeg er flov.
Så jeg vil forsvinde i et stykke tid.
Vil du gøre det?
Fr. Jung, er du okay?
Hvad?
Det er reporteren.
Den mest beslutsomme og resolutte reporter i verden.
Reporteren Kang Dan-ho.
-Wauw! -Jeg tror, du er fuld.
Tag hjem.
Jeg følger dig.
Det er underligt.
Du skal blive til Mudderbanke-Man uden brillerne.
Hvorfor er du den samme?
Hvor er din kappe?
Hvor?
Du virker meget fuld.
Køber en tømmermændsdrik.
Hvorfor passer dine ord og handlinger ikke sammen?
Hvorfor handler du på den modsatte måde i forhold til det, du skriver?
Altså,
du skriver artikler med retskaffenhed og mod som Mudderbanke-Man.
Men hvorfor så
opfører du dig som en frygtsom og smålig skurk over for mig?
Du har ret. Jeg er skurken i dit liv.
Det bliver hårdt at være sammen med mig.
Jeg vil ikke kunne beskytte eller redde dig.
Så ting som Mudderbanke-Man…
…glem det som en midsommernatsdrøm.
Det er sjovt!
-Hey, Dan-ho. -Hvad?
Ligner jeg en ren og uskyldig heltinde,
som vil reddes af Mudderbanke-Man?
Jeg sørger for mig selv.
Du, Mudderbanke-Man, bør sørge for dine egen følelser.
Og denne gang
er det ikke et uheld. Det er bevidst.
Undgå det, hvis du vil. Pyt med det.
Undgik du det?
Nej, sæt mig ned!
Du falder, hvis du bliver ved med at bevæge dig sådan.
Jorden drejer rundt.
Jeg kan mærke tyngdekraften.
Jorden skælver.
Ligesom Paektusan-bjerget…
Udbruddet.
Tror du virkelig, der bor et monster i krateret?
Hvor skal vi hen?
-Sæt mig ned. -Goddag.
Goddag.
Kan det passe…
Har du Mo-eum på ryggen?
Hvor i alverden drak du dig fuld på den måde?
Hvor er du pinlig!
Hvem er du?
Hvem er… Mor?
Det er min mor!
Som barn ville hun være Spider-Man.
Hun kom endda lim på hænderne.
Nu er hun voksen og kommer skam på mit ansigt.
Hold da op.
-Hvorfor er du så fuld? -Det gør ondt.
Tak, Dan-ho.
Jeg beklager.
Jeg har ikke opdraget min datter rigtigt.
Gad vide, hvem der ville have denne hensynsløse pige.
Du har opdraget hende rigtig godt.
Desuden
vil jeg gerne have Mo-eum.
Undskyld mig? Hvad mener du?
Hun er for god til mig.
Du vil nok bekymre dig.
Så jeg prøvede hårdt at komme væk fra hende,
men det kan jeg ikke mere.
Dan-ho.
Jeg savner dig, Seok-ryu.
BAE SEOK-RYU
Jeg har bare brug for lidt plads.
Bare et par dage.
Nej, bare en uge.
Jeg vil ikke gemme mig i en hule,
men jeg er flov.
Så jeg vil forsvinde i et stykke tid.
Vil du gøre det?
Det er ikke godt.
Det er også dårligt.
Hvorfor er alt forfærdeligt?
Hvad laver du?
Sammen med det mugne protein smider jeg min patetiske fortid ud.
Det bliver dyrt.
Du må hellere betale mor tilbage.
Det gør jeg, så snart jeg bliver betalt.
Jeg arbejder i fitnesscentret igen.
Og tager certificeringseksamen.
Virkelig?
Hvad sker der med dig?
Jeg følte noget efter det, du sagde.
Jeg tænkte over, hvorfor jeg havde de vrangforestillinger.
Og…
…det var mit lave selvværd.
Jeg følte mig lille og flov,
så jeg lyttede ikke.
Jeg ville være bedre end dig.
Men vi er familie. Det er ligegyldigt.
Det er så corny, så jeg ville ikke sige det.
Jeg smider dem ud.
Sådan.
Hvad angår Cheongyu-dong-byggeriet,
så er tidsplanen for restaureringsundersøgelsen ude.
Du skal til byggepladsen i næste uge.
Seung-hyo?
-Hr. Choi? -Ja? Hvad?
Undskyld.
Hvad sagde du?
Går det skidt med kærligheden?
Hvad? Er det ved at falde fra hinanden?
Spørger du, fordi du ved det?
Jeg vil gerne vide.
Jeg kan ikke tage til arkitekteventet.
Hvorfor lige pludselig?
Det er bare…
Modtager du prisen på mine vegne?
Hør, jeg elsker at være på scenen,
men det skal du selv gøre.
Hjælp mig.
Jeg må gå nu.
Kan vi fortsætte mødet senere?
Hvor skal du hen?
Grunden i Sehyeon-dong.
Rammekonstruktionen er næsten færdig.
Ja.
-Pas på dig selv. -Hej.
Jeg har taget så meget på.
Jeg må på detox, før jeg modtager prisen.
Så reporteren vil arbejde med os.
-Vil han blive her på stedet? -Ja.
Han skriver artikler efter selvoplevelser.
Hvor meget skal han arbejde?
Skal han bare gøre det på skrømt?
Nej.
Han skal arbejde ligesom de andre.
Betragt ham som en nyansat.
Lær ham.
Jeg må hellere være hård.
Tag ham med.
Ankom materialerne i dag?
Ja, isoleringsmaterialerne er her.
Vi installerer dem nu.
-Jeg tjekker dem lige. -Ja.
SEOK-RYU
SKADESTUE
Seung-hyo!
Hvor er du?
Herovre.
Hey.
Hvorfor græder du?
Sagde de ikke, at det ikke var alvorligt?
Jeg burde have ringet.
Jeg forstuvede bare armen…
Jeg elsker dig.
Hvad?
Jeg sagde, jeg elsker dig.
Seok-ryu.
Jeg var sådan en idiot.
Jeg skulle ikke have set ned på kærlighed.
Selvom jeg ikke kan leve af kærlighed,
fik den mig til at miste appetitten.
Alt smagte forfærdeligt,
så jeg kunne slet ikke øve mig.
Jeg bad dig ikke ringe, men ventede på opkaldet.
Alt var noget rod.
Og det var det også i dag.
Ved du, hvor bange jeg var?
Jeg besvimede næsten af chok!
Var ved at falde om!
Jeg beklager.
Hvorfor smiler du?
Skræmmer du mig sådan igen, slår jeg dig ihjel!
Jeg sagde, jeg også ville være glad.
Sig det ikke.
Hold op med at græde.
Jeg kommer ikke til skade. Jeg dør ikke.
Uanset hvad der sker for mig,
bliver jeg altid ved din side.
-Forstået? -Ja.
Så…
…sig det igen.
Hvad?
At du elsker mig.
Det har jeg sagt. Hvorfor sige det igen?
Jeg elsker dig.
Jeg har savnet dig meget,
men jeg ville gøre, som du sagde
og ventede så længe, jeg kunne.
Da jeg blev skadet, tænkte jeg:
"Jeg ser Seok-ryu i dag."
Det føles uretfærdigt uden et bedre udtryk end "jeg elsker dig".
For så meget elsker jeg dig.
LOVE
THE GREATEST HAPPINESS IS TO LOVE OUT LOUD
ANDRÉ GIDE
LOVE NEXT DOOR
Du vandt en madlavningspris. Jeg tilmeldte dig.
Beklager, jeg tilmeldte uden tilladelse.
Vandt jeg en pris?
Gør det, du gjorde før.
Du lavede madvideoer i USA. Du kan begynde igen her.
-Jeg er klar. -Så går vi i gang.
Du må aldrig komme sammen med ham! Om så himlen falder ned!
Mo-eum og jeg kan lide hinanden.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
-Jeg skal giftes. -Vent. Med hvem?
Jeg skal fri.
Kender du nogle gode måder?
VIL DU GIFTE DIG MED MIG?
I dag er dagen.
Tekster af: Mads Cunha Vestergaard