DRAGOSTEA DE ALĂTURI
De ce te holbezi la mine așa?
Păi…
Mi se pare că e un vis.
Nu-mi vine să cred.
- Au! - Nu e un vis, nu?
Ai dreptate. E adevărat.
Și suntem împreună.
E ciudat.
Să fim împreună așa aici.
De ce e ciudat?
Simt niște furnicături.
Nu știu exact unde,
dar undeva, adânc în inima mea,
parcă se sparg niște bule.
Și eu simt la fel.
Nu te gâdilă, ca și cum ai avea electricitate în corp?
Da. Nu, uite cum e…
Știi cum, atunci când ți se face o injecție și îți caută vena,
îți cer să strângi și să desfaci pumnul?
Asta e senzația.
E iubire.
Ce?
E iubire.
Fii serios! E prea devreme să spunem că e dragoste.
După 30 de ani, tot devreme e?
Așa e.
Cuvântul „iubire” are ceva care mă face să mă crispez.
E și puțin jenant.
Te iubesc.
Ești familia, prietena și femeia mea.
Poate că uneori tipul de iubire era diferit…
dar n-a existat nicio clipă în care să nu te iubesc.
Ne-am simțit minunat, mulțumim.
Pa!
- Dna Mi-suk? - Nu știu cum ne-am întors.
Am fost în excursie, dar n-am și eu măcar o poză!
Pentru că aparatul foto nu minte.
Așa arăți tu. Supără-te pe mama ta!
Gyeong-jong a făcut-o pe Hye-suk să arate ca un supermodel.
Picioarele-i păreau atât de lungi!
Dar Hye-suk…
La fel și când am mâncat crabi.
Gyeong-jong culegea carnea pentru ea
și i-o dădea să mănânce.
Și tu? Erai prea ocupat să mănânci.
Asta pentru că e doctor.
E expert în disecții.
- Le curăța. - Ai uitat?
Ești bucătar.
Am vrut să mergem la plimbare seara, dar te-ai îmbătat.
De ce sforăi așa de tare?
Nu sforăi intenționat.
V-ați întors devreme.
Dnă Mi-suk, v-ați distrat în excursie?
Nu sunteți cam mari ca să citiți cărți de benzi desenate de dimineață?
Seung-hyo.
Îți plac astea romantice?
Ce romantic ești!
Da, puțin.
Da.
- Hei, Seung-hyo! - Da?
Ți-ai încheiat cămașa greșit.
Serios? Ești copil? Nici cămașa nu ți-o închei bine.
- Vino-ncoace! - Ai dreptate.
- De ce ești neîndemânatic? - Cum s-a-ntâmplat?
Ce căscat sunt!
Mamă! A întrebat dacă te-ai distrat.
Întreabă-l pe el!
Ce? Ai făcut ceva?
Nu, doar că are chef de ceartă.
Tată, lasă-l!
- Nu v-ați atins de supă. Seung-hyo! - Da?
Du-te să-ți aduci părinții!
- Mâncăm asta. - Bine.
Du-te! Mai repede!
- Da, fă restul! - Bine.
Numărul 20 din Prințesa!
Nu aveam mâncare acasă, voiam să comandăm.
- Mulțumim. - Cu plăcere.
Ne simțim prost. Nici nu v-ați odihnit.
- Doamne! - Eu n-am nimic.
Dar nu știu ce să zic de soțul meu mahmur.
Cică nici câini nu trebuie deranjați când mănâncă.
Apropo, gomtang e bun la mahmureală.
Da, e foarte bun.
Cum a fost excursia?
A fost frumos. Ne-a înveselit.
- Nu-i așa, dragă? - Da.
Să veniți și voi data viitoare.
Noi doi?
Nu-i putem lua doar pe ei doi.
Trebuie să fie mai vioi și fructuos.
Poftim?
Adică să îi căsătorim și să mergem împreună.
Căsătoriți?
- Da. - Ce?
Eu și Hye-suk ne-am vorbit să le găsim soți.
Ce prostie! Ați făcut un jurământ sau ce?
Dragul meu, caută pe cineva potrivit și la spital!
- Da! - Bine.
- Bine? - Nu cred că găsiți.
Mă îndoiesc că s-ar căsători cineva cu Seok-ryu.
Seung-hyo! Cum poți spune așa ceva?
Ce obraznic nerecunoscător!
- De ce o critici pe fiica mea? - Da.
Nu credeam că ești așa. M-am supărat.
- N-am vrut să spun asta. - Nu-i nimic.
Nu există femeie care să îi suporte personalitatea.
De ce spui…
Seok-ryu, ce are personalitatea lui Seung-hyo?
Da, e îngrijit și politicos.
Se poartă frumos, ca mine.
Scuze. Nu asta am vrut să spun.
Așa vorbim noi. Râdem unul de altul.
Da.
Mereu ne tachinăm și râdem unul de altul așa.
Am înțeles.
Deci asta era?
Da, așa e.
O să ne certăm dacă vorbim de copii. Să mâncăm!
Bine.
Mulțumim pentru masă.
Doamne, ce confuză am fost!
Uau!
Credeam că o să mă sufoc.
Eram atât de agitat, că de-abia am putut mânca!
Am scăpat, așa că să ne străduim mai mult de acum înainte.
Mai bine să fim sinceri, să le spunem că suntem împreună.
Nu.
Nu e bine acum.
Logodna mea a fost anulată.
Și n-a trecut mult timp de când a venit Hyeon-jun.
O să pară că nu sunt serioasă.
Deci simți ceva pentru mine, nu e glumă!
Cum poți glumi acum?
Nu-ți face griji pentru asta!
Pot să explic totul.
Nu e vorba numai de asta.
O să fie inconfortabil și enervant.
Dacă părinții mei află că suntem împreună,
n-o să mai poți veni în camera mea.
- Ce? - Gândește-te.
O să pună tot felul de întrebări.
O să ne urmărească fiecare mișcare.
O să ne pună iar interdicții.
O să scruteze cartierul nonstop.
Dacă se întâmplă asta,
va trebui să avem o relație integră și inocentă,
ca niște copii.
Să păstrăm secretul! Da, să fim stricți.
Să nu fim prinși.
Asta zic și eu.
Te-ai descurcat?
Hei, ce faci?
Suntem în mijlocul străzii!
- Te-ai descurcat? - Bineînțeles.
Ești frumoasă și de aici.
- Bine! - Bine!
Hai că poți!
- Hai la primul etaj! - Hai!
- Au și o mașină cu gheară. - Îmi place! Vreau să încerc tot.
EPISODUL 13 IUBIRE
Ce să fac cu toate astea?
Să deschid iar achiziția în grup?
Nu, n-am promovat suficient.
Clipurile sunt la modă,
o să postez unul cu mine luând produsul.
Dong-jin, hai să mănânci pepene!
Of, mamă! Pepenele nu e important acum.
- Nu vreau! - Atunci nu mânca, obraznicule!
Îl mănânc eu pe tot.
O să bea doar proteine mereu?
Răsfățata!
N-a postat nicio poză cu peisaje. Toate sunt cu ea.
Doamne, Hye-suk! Pozele tale sunt superbe!
Uite ce siluetă! Parcă ești model.
Da, schimbă-ți poza de profil! Asta cea mai bună poză a ta.
Crezi? Nu credeam că arăt bine în ele.
Mai bine decât în realitate.
Doamne!
Am fost amândouă în excursia asta, dar eu n-am nicio poză.
Iar începi cu pozele? Măiculiță!
Trebuie să fac 100 de poze ca să aleg una acceptabilă.
Nu ți-a păsat dacă aveam ochii deschiși sau aveam părul pe față.
Nici nu te uitai.
Scuze, Mi-suk. Am greșit, dar încetează!
Îmi sângerează urechile.
Uite! Uite ce compoziție!
A făcut poza de jos, ea arată ca un model.
Înnebunesc.
Măi! Hai să mănânci naibii niște pepene!
- Așa. - Ce faci?
Te lupți cu broccoliul din priviri?
Da.
Fasole, spanac și vinete.
Mă războiesc cu alimentele care nu-mi plac.
Dacă nu-ți plac, de ce le-ai cumpărat?
Mama spune că sunt sănătoase și tot mă pune să le mănânc.
Deci cumperi toate legumele din lume ca să scapi de ele?
Creez rețete ca să încerc să le fac să aibă un gust bun.
Știi când atleții inventează mișcări,
și acele mișcări primesc numele lor?
Da, ca rotirea Yuna a lui Kim Yuna și Yeo 1 și Yeo 2 ale lui Yeo Hong-chul.
Da, mă gândesc să fac propriul meu fel de mâncare special.
Ce plănuiești să faci?
Rizoto cu broccoli și pui.
Scârbos. Doar când aud, mi se pare cea mai rea combinație.
Cam da, nu-i așa?
Hei, bucătăria asta e un loc sacru. Ce faci?
Să mă opresc?
Nu, continuă!
De ce e lumina aprinsă aici? E cineva?
Dumnezeule, trebuie să le stingem imediat.
Și aici sunt luminile aprinse.
Tinerii din ziua de azi nu știu să păstreze…
Ce-i asta?
Ce-i cu toate astea?
Ciuperci, spanac și țelină.
O să se strice!
Trebuie puse în frigider!
Dă-o-ncolo de treabă!
Nu se poate așa ceva!
Ai spus că nu e nimeni aici seara.
Cred că a venit să ia ceva.
Mereu uită câte ceva.
Cât trebuie să mai așteptăm?
Examenul e peste două zile. Trebuie să mă pregătesc.
Trebuia să te fi pregătit înainte.
Ce? Nu crezi că o să îl iei?
Testul scris a fost simplu. Mi-e frică de examenul practic.
Cică mai puțin de 30% îl iau.
Inventezi scuze în caz că pici?
Sunt trei lucruri care nu există în viața mea:
examene picate, rateuri și respingere.
Bine, atunci.
Nu mai sta degeaba și vino-ncoace!
Mă ascund și țin secrete.
Viața mea e palpitantă în ultima perioadă.
Îmi place. E interesant.
Tu ești cel care voiai să le spui tuturor că suntem împreună.
Mi se pare că îți place asta acum.
Distracția nu a început încă.
Distracția nu are sfârșit.
Mai repede, o să întârzii la muncă!
- Bună! - Yeon-du!
- Dnă Do! - Yeon-du!
Yeon-du, ți-a fost dor de mine?
Da.
Și mie.
Doamne, ce frumoasă ești azi!
Dan-ho, nu poți să ne lași să avem grijă de Yeon-du?
O s-o îngrijesc bine.
Mulțumesc, dar nu trebuie.
Va veni noua ei bonă.
Dar te pot ajuta până atunci.
Nu trebuie, serios.
Dacă profit în continuare așa,
o să mă simt foarte prost.
Yeon-du.
Nu profiți deloc.
- Trebuie să plecăm. - Bine.
- Pa, Yeon-du! - Pa!
O zi bună, dnă Do!
- Pa, Yeon-du! - Pa, Mo-eum!
Nu se poate așa ceva.
Trebuie să am o nepoată.
Cere-i fetei tale mai mari o a treia.
Hei, du-te la o întâlnire pe nevăzute.
Cere-i fetei tale mai mari să…
Nu cred că ar face asta.
E o super ocazie.
M-am gândit să-i spun lui Seok-ryu, dar ar fi păcat,
așa că du-te tu!
Seok-ryu n-o să vrea. Nici eu, evident.
De ce nu? De ce nu te duci?
Îți place deja de cineva?
Stai!
Stai așa! Ai pe cineva! Cine e? Cineva de la muncă?
- Mamă! - Ce e?
- Am plecat. - Bine, dar…
Hei! Cine e?
Hei, spune-mi! Mo-eum!
Ce e, Yeon-du?
Nu mai vrei să mergi la grădiniță?
Nu, nu vreau.
Dacă merg, trebuie să aștept până seara să vii să mă iei.
- Ce zici să te iau mai devreme? - Nici asta nu vreau.
Atunci, n-o să poți lucra din cauza mea.
Și mie mi se rupe sufletul că stai acolo toată ziua.
Dar poți să mai reziști doar puțin timp?
Nu pot să stau acasă la Mo-eum?
Îmi place acolo.
Dna Do face mâncare delicioasă.
Și Mo-eum se joacă mereu cu mine.
O să mă joc eu cu tine și o să fie mai distractiv.
Ce zici să mergem cu bicicleta pe râul Han weekendul ăsta?
- Serios? - Da.
Hai la grădiniță, bine?
Vă rog să nu atingeți ingredientele.
Examinați-le cu privirea.
Vedeți dacă lipsește ceva sau dacă aveți nevoie de mai mult.
Vă rog, verificați acum.
Nu vom răspunde la nicio cerere după începerea examenului.
Aveți întrebări?
Atunci, vom începe examenul.
CALIFICARE TEHNICĂ NAȚIONALĂ EXAMEN PRACTIC
- Iar mănânci asta? - Da.
- Te vezi cu cineva, nu? - Da. Ce?
Înainte mâncai încet la prânz, ca un nobil francez.
Acum mănânci doar asta de câteva zile.
Și pleci de la muncă fix la 18:00. E ceva suspect. Nu îți stă în fire.
Pentru că vreau să am și eu o viață.
Și totul e amestecat deja aici,
așa că economisesc timp.
Și cel mai important e că e bun.
Mă cunoști doar. Dacă-mi place ceva, doar aia mănânc.
Da, așa e.
Să gust și eu oare?
Da, te rog. Gustă!
Pe care să o aleg?
Bulgogi e bună, dacă nu poți mânca picant.
Bulgogi? Bine.
Doamne, e și o lingură!
Choisseung! Ce faci aici?
Ce crezi că fac? Am venit să-mi felicit iubita.
Poftim!
Nu s-au dat rezultatele încă. De ce mă feliciți?
Ce-i cu buchetul ăsta?
Spre deosebire de tine, cred că procesul e mai important decât rezultatul.
Te omor!
Chiar dacă m-ai omorî, și ăsta ar fi un final fericit.
Parcă devii din ce în ce mai obraznic.
Ce? Îmi actualizez firmware-ul la modul Iubit.
Cea mai nouă versiune include flori.
Ce șmecher vorbești!
Te iert, pentru că florile sunt superbe.
- Tu ești mai frumoasă. - Nu îți forța norocul!
Nu te deosebesc de flori. Sunt derutat.
Încetează, că îți dau reset!
Nu vreau asta. Încetez.
Bună!
Nu ne-am mai văzut.
Da.
Ai fost plecată?
În delegație.
Trebuie să mă duc la muncă, scuză-mă.
Păcat că muncești într-o zi așa de frumoasă.
De asta e rău să fii legat de un serviciu.
Uită-te la mine! Sunt liber și fericit.
Cred că e frumos să fii liber și șomer.
Nu mai sunt șomer.
Am început un nou serviciu.
Vând un produs.
- Îți dau unul și ție. - Nu, mersi.
Nu refuza! Ia-l!
- Am zis că nu trebuie. - Îl ridic eu.
Apropo, aici lucrezi?
E compania prietenului meu.
Cine? Dl Yoon?
Nu, Choi Seung-hyo.
- Seung-hyo! - Dong-jin!
M-am pătat cu ceva?
De ce ești neglijentă?
- Ai venit și tu? - Ce?
Știam eu că n-o să fii drăguț.
Te bat când ajungem acasă.
Ce-i cu florile?
- Sunt ale mele. - Sunt ale lui.
Mi le-a dat un client.
- Dar ea le-a furat. - Le țineam.
Furi flori acum?
Nu-ți face griji! N-o s-o spun mamei.
Nu trebuie să faci asta.
Mamă? Soră?
Stai. Voi sunteți frați?
Da, mi-e jenă să spun că e fratele meu mai mic.
Dar voi cum de vă cunoașteți?
Ea merge la fosta sală.
Am înțeles.
Cine ar fi crezut că o să fim conectați așa?
E lumea atât de mică sau e soarta?
Seung-hyo, dacă tot sunt aici, îmi arăți biroul tău?
Poftim? Da, sigur. Vrei?
Ce frumos e! Foarte tare! Pare foarte scump.
De ce l-ai adus aici?
Ce să fac? Nu pot să-i spun să plece.
De ce nu? Hei!
Pleacă! Dacă ai terminat de uitat, valea!
Ce, e firma ta? El n-a zis nimic.
- De ce-mi zici tu să plec? - Și el vrea să pleci.
Scuză-mă.
Ai spus că vinzi astea, nu?
Știai că au provocat scandal pe rețelele sociale?
E un produs foarte căutat, e greu să faci rost de el.
Dar tu ai primit unul pentru că ai pile.
Pe bune? Mie nu mi-a dat niciunul.
Nu asta am vrut să zic.
A provocat scandal fiindcă e proteină mucegăită.
Nu știai?
Poftim?
Nu se poate!
Mamă!
Ce e? De ce-l tragi de ureche?
E și tata aici. Mamă, tată!
Ăsta iar a dat-o-n bară.
Mamă, ți-am spus să nu-i dai bani. Dar i-ai dat, nu?
Pe lângă faptul că i-a pierdut,
poate fi dat în judecată.
În judecată?
Știi cutiile alea din camera lui?
Mă întrebam ce sunt.
Vinde proteină mucegăită care nu a fost aprobată de minister!
Ce? Mucegai?
Ce ne facem cu neisprăvitul ăsta?
Hei, golanule!
Trebuia să te dezmoștenesc de mult!
Dar te-am suportat datorită mamei tale, golanule!
E adevărat?
- Nici eu n-am știut. - Hei!
Faptul că nu știi nu e o scuză.
Să încercăm să rezolvăm problema.
Câte ai vândut?
Spune-mi! Câte ai vândut?
Zece.
O cifră cam modestă, la cât te-ai lăudat.
E mai bine așa.
Înainte să fie prea târziu,
sună cumpărătorii să cere-ți scuze!
Dă-le banii înapoi!
- Bine. - Of!
Nenoro…
Eu sunt cea înșelată.
Deși am fost păcălită mai mult de zece ani, mi-am zis:
„De data asta o să fie bine.”
„De data asta o să se descurce.”
„Are 30 de ani și e șomer, dar nu pot fi dură cu el.”
„Dacă se rătăcește?”
„E bun la suflet și e fiul meu, trebuie să am încredere în el.”
Dar am ajuns la limită acum.
Dacă ai ochi, du-te în lume să vezi!
Să vezi ce mult muncește lumea.
Și tu?
Crezi că e ușor să faci bani profitând de alții?
Cum poți fi așa de neglijent să vinzi fără să verifici,
mai ales un produs alimentar?
Nu mai ai nicio șansă.
Modul tău de a gândi a devenit deja corupt.
Ba nu.
Chiar am vrut să reușesc de data asta.
Și știu…
Știu că sunt o povară pentru voi.
Nu sunt deștept,
n-am învățat bine, ca Seok-ryu, și nu am voință.
Știu că nu așteptați nimic de la mine.
Știu și asta.
De asta nu-mi plăcea să fiu un nimeni.
Voiam să reușesc!
Voiam să fac mulți bani ca să-i cumpăr mamei o geantă
și o mașină nouă pentru tata!
Și mie!
Voiam să fiu și eu special.
Dong-jin…
Doamne!
Dan-ho!
Hai măcar să ne salutăm.
Te-am salutat.
Nu așa formal.
Cum ar fi: „Cum a fost azi?”
„Ce mai faci?” Saluturi frumoase, așa.
N-o să mai fac asta.
Uau!
Ce vrăjeală!
Totuși, am ceva pentru tine. Uite!
Poftim!
M-am tot gândit la ce ai spus în camping.
Nu, nu putem. Niciodată.
Yeon-du nu poate fi fiica ta.
Acea zi a fost o greșeală.
Sigur asta a fost.
De ce?
Nu putem fi împreună.
Dar…
nu pare ciudat?
Ce vrei să spui?
Ți-am spus că îmi placi,
iar tu ai spus că nu putem fi împreună.
Nu ai spus că nu mă placi.
Nu te plac.
- Poftim? - Ai zis că mă placi.
Deci nu era nevoie să fiu dur. Am fost indirect.
Mă pui într-o situație dificilă.
Atunci, ce au fost toate alea?
Toate unguentele pe care mi le-ai dat.
Punga aia mare n-a fost modul tău de a-mi arăta ce simți pentru mine?
Interpretezi greșit.
Unguentul a fost doar unguent.
Am înțeles.
Deci asta era.
Totuși, ia asta, că acum mi-e jenă.
Bun. Trebuie să plec.
Am uitat. Mergem în aceeași direcție.
Plec eu prima.
Nu te grăbi!
Ce multe lucruri trebuie să nu-mi mai placă!
Nu e bine.
Intră!
Ai treabă?
Nu, terminam de citit o disertație.
E important?
Nu chiar. Cititul e doar un obicei.
- Ce e? Ai nevoie de ceva? - Nu.
Voiam doar să văd ce faci.
Uau!
Nu știam că ai atât de multe cărți aici.
Și fereastra e uriașă.
Da.
Dar nu crezi că patul ăsta e prea mic?
Cred că e inconfortabil.
Dorm singur, deci e de ajuns.
Eu dorm singură într-un pat dublu.
Așa că mă gândeam…
Ce zici să te întorci în dormitor?
Poftim?
- Nu vrei? - Ba vreau!
Dumnezeule!
Gyeong-jong!
Gyeong-jong, așteaptă-mă!
Da, scuze.
O să vă dau banii înapoi imediat. Bine.
Ce vrei?
De ce intri în camera mea fără să bați?
Și tu poți face la fel.
Odată ai pus un semn pe ușă pe care scria că mă omori dacă intru.
- Pentru că te uram. - Acum îmi spui asta în față?
Credeam că mama te iubește mai mult.
Oricât de mult am încercat să fiu numărul unu,
tu ai fost mereu numărul unu pentru ea.
Ba nu.
Tu ai fost totul pentru ea.
Te adora și era mândră numai de tine.
Tu erai motivul pentru care trăia.
N-are niciun rost.
Hei, Dong-jin!
Ce e?
Am trăit cu 13 luni mai mult decât tine, vorbesc din experiență.
Nu toți pot fi speciali.
Majoritatea oamenilor duc vieți obișnuite.
La fel e și pentru mine.
Așa că nu fi obsedat să devii cineva mare.
Caută ce este valoros pentru tine în viață.
E mai mult decât suficient.
Asta ți-o spune cineva care a fost bolnavă.
Ce josnic! Te folosești de boala ta.
Dacă tot vorbim, uite încă ceva.
Îți spun, pentru că se pare că nu știi,
dar tu ai voință.
Ce?
Te luptai cu mine pentru ciocănelele de pui.
Când mergeam la bufete, mâncai toată mâncarea, nu lăsai nimic,
ca un roi de lăcuste.
Dar ai supraviețuit un an cu pudră de proteină și piept de pui.
Asta este voința.
Mi-a plăcut să te văd că lucrezi ca antrenor, păreai implicat.
Nu eram antrenor. Lucram ca să devin unul.
Și de ce ai picat examenul?
Trebuia să muncești mai mult.
Tocmai ai spus că am muncit mult.
- Dar n-ai făcut decât să încerci. - Ce faci?
Toți încearcă. Trebuia să fii mai bun.
- E Seok-ryu. - Și eu am vrut să-l trec.
- E cu Dong-jin. - Ce-i cu Dong-jin?
- Crezi că vreau să fiu prost? - Ce faci?
- Taci! - Ce?
Ce e? Ai picat?
Ei, nu-i nimic. Poți să-l dai din nou.
Nu poți să iei așa un examen din prima încercare.
N-o să pari umană. Și-așa ești ca o zână.
De acum înainte,
spune-mi Clopoțica.
Ce?
Păi…
zâna asta a luat examenul din prima!
Am luat certificatul de Maestru bucătar coreean!
Măiculiță!
Hei! Foarte tare!
Stai acolo! Vin la tine.
Uau!
Hei, aia nu e o ușă! O să pățești ceva!
Nu merge așa. Înconjor.
Ne vedem mai târziu.
Du-te!
Ce l-a apucat?
Te-a urmărit cineva?
Sunt în Hyereung-dong sau în Hawaii?
Nu crezi că pari mai suspectă așa?
Ar trebui să avem grijă în cartier.
Ieșim împreună de zeci de ani.
Putem să ne și îmbrățișăm,
nimănui n-o să i se pară ciudat.
Așa e.
Hei! Dacă ne vede cineva?
Ți-am zis.
Nimănui n-o să i se pară ciudat.
Felicitări!
Ai luat examenul din prima. Tipic ție.
Chiar sunt bucuroasă.
Mai mult decât când am intrat la facultate sau când m-am angajat la Greip.
Mă bucur că ești bucuroasă.
Acum, că am certificatul,
o să mă pregătesc serios și o să încep.
O să caut și un job.
Să ai grijă în bucătărie când începi să lucrezi.
Apă, foc, cuțite.
Alți bărbați.
O să mă mai gândesc la ultima chestie.
Bărbații care gătesc au antebrațe puternice.
Incredibil!
Arhitecții au antebrațe și mai tari, să știi.
Uau, ai dreptate! Ce?
Îți ies venele.
Uite! Uită-te la tendoanele astea.
Da, văd.
Uite ce aductori și abductori am!
Vai! Bine lucrat azi!
Bravo și ție! Odihnește-te! Ne vedem mâine.
- Bine. - Ce-i cu costumul, dră Jung?
Unde te duci acum?
Mă duc undeva. Pa!
Frate, de ce ești bătut în cap?
Ce-am făcut?
Uită-te la culoarea hainelor ei. E în doliu.
REGRETATA YEO JU-EUN
Bună ziua, Ju-eun!
Am venit.
A trecut ceva timp, nu?
Am fost foarte ocupată.
Nu.
Să fiu sinceră, e o scuză.
Doar că…
într-un fel…
am uitat de dvs.
REGRETATA YEO JU-EUN
20 NOIEMBRIE 1988 - 2 AUGUST 2021
Ați zis că mai erau copii înăuntru.
Și încă îmi amintesc clar cum ați fugit în clădirea aia.
Când mă gândesc la asta,
îmi este foarte greu.
Da. Avem aceeași vârstă acum.
La anul o să fiu mai mare decât dvs., așa că o să vă tutuiesc.
Plec.
O să mă întorc.
Yeon-du.
Salută!
Bună ziua…
mamă.
Bună ziua…
tată.
REGRETAȚII KANG IN-HO, SEO JI-YEON
Mamă.
Tată.
REGRETAȚII KANG DONG-JU, LEE MI-JEONG
Ji-yeon.
REGRETAȚII KANG IN-HO, SEO JI-YEON
Și In-ho.
Sunteți bine?
Yeon-du a crescut mult, nu?
E mai înaltă și s-a mai îngrășat.
Acum mănâncă și morcovi, și ardei.
Și știu și alfabetul.
Da.
Cântă bine cântecul alfabetului.
Nu vă faceți griji pentru Yeon-du!
O să fiu mereu lângă ea.
Am învățat…
cum să fac flori origami.
Le-am adus pentru voi, mamă și tată.
Tata deja…
Adică… unchiul Dan-ho a primit deja una.
Vrei să le pui tu la mama și tatăl tău?
O să mai venim.
La revedere!
Nu știam că o să te întâlnesc aici.
Primul meu mentor se odihnește aici.
Un incendiu în sala de sport a unei școli…
A intrat să ajute.
I-a salvat pe ceilalți și s-a dus în rai singură.
Ce egoistă!
Cred că a fost dificil.
Cred că pentru tine a fost mai greu.
Scuze că am tras cu urechea.
S-a întâmplat brusc.
Era o excursie în familie.
Trebuia să fac un reportaj urgent și le-am promis că vin și eu.
Dar…
Ea este?
Da.
E cumnata mea.
Domnule.
E și un copil!
Unde e?
E nepoata mea.
E atât de mică!
Domnule…
Cumnata mea, au zis,
a ținut-o pe Yeon-du până la sfârșit.
Acum suntem doar eu și Yeon-du.
De asta ai decis…
să devii tatăl ei?
Da.
Pentru mine, Yeon-du a fost un miracol.
Dar, pentru alții, nu.
În fostul nostru cartier,
familia noastră a trăit mult timp.
Dar într-o zi s-a lansat un zvon ciudat la creșa ei.
Că a supraviețuit cu prețul vieții părinților ei.
Ce? Cum poate cineva să spună așa ceva?
Înainte ca Yeon-du să-și dea seama ce înseamnă, am plecat de acolo.
Am venit în Hyereung-dong.
Vrei o îmbrățișare?
Vreau neapărat să te consolez acum.
Dar nu știu ce să spun.
Cred că te-ai simțit atât de singur tot timpul ăsta!
- Așa că vreau să te îmbrățișez. - Nu.
Nu cred că ar trebui.
De ce?
Pentru că tot nu mă placi?
Pentru că tot nu se poate întâmpla.
CV
UNIVERSITATEA BERKKELEY CALIFORNIA MANAGER DE PRODUS GREIP
Bun.
RESTAURANT COREEAN ANGAJEAZĂ
CANDIDATURĂ TRIMISĂ
LINGURA DE ARGINT RESTAURANT FUSION ANGAJĂM
CANDIDATURĂ TRIMISĂ
Cioc-cioc! Dle Choi.
- A venit o scrisoare pentru tine. - Ce scrisoare?
„Scrisoarea vine din Anglia.
Trimite-o la șapte persoane ca să n-ai ghinion.”
- Invitația la Seara Arhitecților. - Da. E în perioada asta.
Da.
Putem să aducem o parteneră și anul ăsta?
Știam eu! Ai pe cineva!
Am ghicit.
- N-am spus asta. - Adu-o! Să nu cumva să n-o aduci!
E șansa ta să te lauzi că ești uimitor.
Chiar trebuie?
Sunt mereu uimitor.
Mereu ești rapid și isteț.
Dar o să fii și mai uimitor de data asta. De ce?
Restaurantul Jayeong-dong proiectat de tine
a fost selectat de arhitecți drept Arhitectura anului.
Serios?
Ai atâtea premii, nici nu te mai bucuri.
Nu-mi place. Plec.
Mă duc acasă.
Bine, pa!
Apropo, Seung-hyo…
Da?
Am stat jos prea mult, eram înțepenit.
Da, sigur. Știi ceva? Lasă. Continuă ce făceai!
Foarte sănătos!
- Pa! - Bine. Pa!
Măiculiță!
Acum, pe baza a ceea ce am exersat,
scrieți citatele dvs. preferate.
- Bine! - Bine!
Să vedem…
O FAMILIE FERICITĂ, O VIAȚĂ FERICITĂ
„Umblă singur, ca o vacă.” Bun.
Ți se potrivește perfect, Jae-suk.
Dacă mă gândesc bine, semeni cu o vacă.
- Nu! - Uau!
Ai ochii limpezi ca ai unui vițel.
- Uită-te la mine! - Serios?
- Fetelor! - Am ochi frumoși.
Fetelor, ascultați!
Nu e vacă. Trebuia să scrie „rinocer”.
Expresia asta e dintr-un text budist.
Nu te mai lăuda atât, fițoaso!
Ai scris în franceză la templu
„Le plus grand bonheur après que d'aimer, c'est de confesser son amour.”
Nici măcar nu vreau să știu!
Madame, taci!
Jur!
Tu ce ai scris, In-suk?
„Te-ai născut să iei examenul.”
O să-l pun pe peretele lui Ki-hoon.
Asta înseamnă dragoste.
- Ne-am distrat! - Uau!
Uite ce e afișat pe perete! Sunt multe cursuri.
Da.
Să urmăm altul data viitoare.
Cel de spaniolă sună bine.
Și cursul de istoria artei.
Cel de programare.
- Uau! - Doamne, mergi tu acolo!
Yoga?
Ukulele. Sună bine.
- Du-te tu! - Toate par bune.
Ce bine e de când s-a pensionat Hye-suk!
Putem ieși așa mereu.
Chiar eram ocupată înainte.
- Acum o să mă distrez. - Da?
În cazul ăsta hai într-o excursie!
- Ce? - O excursie?
- Da. - Am fost deja la Seoraksan cu ea.
Nu doar voi două. Toate patru.
Să mergem în străinătate!
- În străinătate? - Da.
Să mergem într-o croazieră!
Îmi doresc foarte mult!
Da, o croazieră pe Mediterană.
Ar fi foarte frumos.
Cât costă o croazieră?
Cinci, șase milioane de woni?
Încearcă puțin mai mult!
- Nu e scump? - Să purtăm rochii!
- Dau petreceri? - Da.
- Ca pe Titanic? - Nu vorbi de el!
- Hai! - S-a scufundat.
- Da. - Chiar?
N-ai văzut filmul?
Chiar dacă străbat Vântul mânios al vieții
Dragul meu!
De ce ai venit aici, în loc să te duci acasă?
Am venit pe la tine.
Ai avut cursul de artă și cultură. Te-ai distrat?
Da.
E prânz, dar nu sunt clienți.
Păi, mai sunt și zile de-astea.
Dragul meu…
Prietenele mele vor să mergem…
- Livrare! - Hei!
Ce mai faci?
- Bine. Iată comanda. - Mulțumesc.
Comanzi din ce în ce mai puțin în ultimul timp.
E greu, din cauza economiei care merge prost.
Și tu câștigi mai puțin, dle Jo?
Credeam că da,
dar s-a deschis un restaurant mare în fața școlii din Hyereung.
Au luat toți clienții din cartierul ăsta
și comandă o grămadă.
Nu trebuia să spun asta.
O să plec.
Bine, la revedere!
Ce spuneai, draga mea?
Nu, nimic.
Of, de ce-a spus asta?
DIN PĂCATE, NU VĂ ACCEPTĂM CANDIDATURA MOMENTAN
VĂ URĂM SUCCES PE VIITOR
M-am angajat la restaurantul Kang!
Uau! E un restaurant Michelin.
Am avut noroc.
Hai să sărbătorim! Fac eu cinste!
Unde ne vedem azi?
Păi…
Chiar și la întâlniri, tot nu scap de birou.
Îmi pare rău.
Dar, în schimb, o să-ți dau să guști când îl termin.
De ce faci poze?
O s-o legalizez pentru când o să fii celebră.
Ești lacom după bani!
Până atunci, o să gust asta.
Hei, e bun!
Nu-mi place deloc broccoliul.
Dar nu-i simt mirosul. E fin.
Cred că ar putea fi mai bun.
Îi lipsește ceva.
Nu, e perfect acum. E foarte bun.
În afară de ovăz și orezul brun,
trebuie ceva care să facă textura mai interesantă.
Seok-ryu,
ai cumva timp săptămâna viitoare?
Săptămâna viitoare? De ce?
E un eveniment anual pentru arhitecți.
- Da. - Și e o clădire proiectată de mine.
A luat premiul Arhitectura anului.
Serios? Felicitări!
Mulțumesc.
E o ceremonie de premiere.
Vor veni consilieri de cercetare și colegi arhitecți.
- Vine și Myeong-u. - Frumos.
Da, și…
voiam să merg cu tine.
Nu cred că pot merge.
- Ce? - Păi…
Nu cred că am ce căuta acolo.
De ce nu? Crezi că o să fie prea ciudat?
Sau pentru că tot nu știi sigur ce o să fie între noi?
Nu, nu e vorba de asta.
Atunci?
Am cedat și am înțeles de ce să nu spunem familiilor noastre.
Dar ne ascundem și de alții?
Păi, lumea e atât de mică!
Până și Dong-jin și Na-yun se cunosc.
Cine știe peste cine dăm?
Deci, deocamdată…
Te-ai supărat?
Nu.
Îmi pare rău.
Nu, mie îmi pare rău că am ridicat vocea.
Nu sunt supărat.
- Serios? - Da.
Îți respect decizia, așa că…
nu lua în serios ce am spus.
Bine.
SALĂ DE SPORT
Ce faci? Vino!
Poftim?
Dle Go, am greșit.
A fost în zadar.
Am pierdut timpul degeaba.
Nu mai vorbești mult și aiurea, deci n-ai pierdut timpul.
Ia și curăță!
Da, dle!
Pune suflet!
Da, dle!
Uau, restaurantul Kang! Cred că e tare frumos!
Mâncarea de acolo e foarte bună.
Nici mie nu-mi vine să cred.
Dar tu ești și mai tare, Su-jin. Îți deschizi propriul restaurant.
Păi, de-aia am vrut să îmi iau certificatul.
Am semnat un contract preliminar cu un agent imobiliar alaltăieri!
Felicitări!
Sunteți uimitoare.
Eu nu am fost contactată de nimeni unde am candidat.
Poate pentru că sunt prea bătrână.
Poate pentru că CV-ul tău e prea impresionant.
- Poftim? - Da.
Dacă un fost angajat Greip vrea să fie ajutor,
nu te-aș angaja.
M-aș intimida să te angajez.
Crezi?
Vrem să spunem că ești incredibilă.
AEA CONSULTANȚĂ STUDII ÎN STRĂINĂTATE
DESCOPERĂ CIA
CEA MAI BUNĂ ȘCOALĂ CULINARĂ DIN AMERICA
AEA - GHID DE ÎNSCRIERE LA CIA
AEA CONSULTANȚĂ STUDII ÎN STRĂINĂTATE
Așteptați de mult?
- Nu. Bună ziua! - Bună ziua!
Mulțumim că ne-ați lăsat să prezentăm clădirea în revistă.
Pentru nimic.
Restaurantul a fost premiat, sunt recunoscător.
Ne va aduce clienți.
Sper.
Voi veni să mănânc aici.
Lasagna e foarte bună.
Doriți să vă pregătesc acum?
Nu, mulțumesc.
Sunteți în pauză, nu se poate.
O fac pentru că și eu vreau să gust.
Atunci…
îmi puteți da la pachet?
Doamne! Ce-i cu astea?
Lasagna, ravioli și gnocchi.
De la un restaurant faimos.
Super! Nu voiam să gătesc.
Apropo, Seok-ryu e acasă?
Da, e sus.
Am înțeles.
Super! Ce atent e!
Nu-mi vine să cred că până și ăsta mi se pare drăguț.
Cred că sunt nebun. Sunt sigur.
Doamne!
Am luat-o razna.
Da, sunt nebun.
Cred că a găsit ingredientul lipsă.
CONOPIDĂ
AEA CONSULTANȚĂ STUDII ÎN STRĂINĂTATE
Ce faci?
Când ai venit? De ce nu mi-ai zis?
Aș fi făcut curat dacă știam că vii.
Ce-i asta?
Nu e nimic.
E școala de care zicea Hyeon-jun?
De ce ai asta?
Nu înseamnă nimic. O am și-atât.
Spui asta, dar ai făcut cercetări.
Hai să vorbim afară! O să ne audă mama.
Mă părăsești iar ca să studiezi în străinătate?
Doar m-am uitat, atâta tot.
Da, dar de ce te-ai uitat?
Știi ce greu mi-a fost să te las să pleci?
Suntem împreună, în sfârșit,
dar cum ai putut…
Cum te-ai gândit la asta fără să-mi spui?
Timpul petrecut cu tine trece atât de repede, că mă omoară.
Chiar dacă suntem vecini, tot departe mi se pare.
Cum ai putut…
Cum te-ai gândit fără ezitare că putem sta despărțiți?
Ba mă deranjează.
Și pentru mine e greu să fiu departe de tine.
Nu e ușor. E greu și pentru mine.
Nu crezi că te contrazici?
Nu vrei să fii departe de mine,
dar cauți școli în străinătate.
Voiam să te las să faci ce vrei.
Pentru că încă suferi.
N-ai de ales, trebuie să ai grijă.
Am încercat să înțeleg când ai zis să păstrăm secretul.
Am zis să aștept.
Dar cred că am greșit.
Asta însemn eu pentru tine.
Am fost respinsă la toate joburile.
Dintre toate restaurantele,
niciunul nu m-a chemat la interviu.
Am zis că sunt încă tânără dacă am un vis.
Am vrut s-o iau de la capăt.
Cred că am fost prea naivă.
Cred că…
la 34 de ani e ciudat să încep ceva nou.
Și tocmai am primit certificatul.
Am fost și bolnavă.
Dar tot am vrut să gătesc.
Credeam că ar fi mai bine să am o diplomă.
Căutam o soluție.
Poate că evitam problema.
Seok-ryu.
Nu voiam să îmi fie rușine în fața ta.
Voiam să fiu încrezătoare și grațioasă în fața ta.
De asta am refuzat să merg cu tine la eveniment.
Seok-ryu.
Nu îmi e deloc rușine cu tine.
Nimeni nu e mai implicată și mai onestă în viață decât tine.
Cât despre mine,
nu-mi pasă ce faci sau cum pari.
Îmi placi așa cum ești.
Mulțumesc că spui asta.
Mă face fericită.
Dar nu cred că e suficient pentru mine.
Eu…
nu pot trăi doar cu dragoste.
Îmi pare rău. Plec.
Nu vreau să vii după mine.
Am nevoie să fiu singură puțin.
Doar câteva zile.
Nu, o săptămână.
De ce?
N-o să mă ascund într-o peșteră,
dar îmi e rușine.
Așa că vreau doar să dispar puțin.
Poți face asta, te rog?
Dră Jung, ești bine?
Poftim?
Reporterul!
Cel mai hotărât și ferm reporter din lume.
Reporterul Kang Dan-ho.
- Uau! - Cred că ești beată.
Ar trebui să mergi acasă.
Te conduc eu.
Ce ciudat!
Trebuie să te transformi în Omul Mlaștină când îți scoți ochelarii.
De ce ești neschimbat?
Unde îți e pelerina?
Unde?
Pari foarte beată.
Aduc ceva pentru mahmureală.
De ce cuvintele și faptele tale nu se potrivesc?
De ce faci opusul a ceea ce ai scris?
Adică…
îți scrii articolele cu corectitudine și curaj ca Omul Mlaștină.
Dar, față de mine,
de ce te porți ca un răufăcător timid și meschin?
Ai dreptate. Eu sunt răufăcătorul din viața ta.
O să-ți fie greu dacă ești cu mine.
N-o să pot să te protejez sau să te salvez.
Cât despre Omul Mlaștină…
uită de el, ca de visul unei nopți de vară.
Ce amuzant!
- Hei, Dan-ho! - Ce e?
Ți se pare că arăt ca o eroină pură și nevinovată
care vrea să fie salvată de Omul Mlaștină?
Am eu grijă de mine.
Tu, Omul Mlaștină, ai grijă de sentimentele tale!
Și de data asta,
nu e un accident. E cu intenție!
Evit-o dacă, vrei. La naiba!
Ai evitat-o?
Nu, lasă-mă jos!
Nu te mai mișca! O să cazi dacă te tot miști.
Se învârte Pământul.
Simt gravitația.
Tremură pământul.
Ca muntele Paektusan…
Erupția.
Chiar crezi că e un monstru care locuiește în crater?
Unde vrei să mergem?
- Lasă-mă jos! - Bună seara!
Bună seara!
Cumva…
e Mo-eum în spatele tău?
Doamne! Unde naiba te-ai îmbătat așa?
Ce jenant!
Cine ești?
Cine… Mamă?
E mama mea!
Voia să fie Omul-Păianjen când era mică
și își punea lipici pe mâini.
Acum a crescut și mă face de rușine.
Dumnezeule!
- De ce te-ai îmbătat așa? - Mă doare!
Dan-ho, mulțumesc.
Îmi cer scuze.
Nu mi-am crescut fiica cum trebuie.
Mă întreb cine o s-o ia pe fata asta nesăbuită.
Ați crescut-o foarte bine.
Și…
mi-ar plăcea s-o iau eu pe Mo-eum.
Poftim? Cum adică?
Știu că e prea bună pentru mine.
Știu că o să vă faceți griji.
Așa că m-am străduit să rup legătura cu ea…
dar nu cred că mai pot.
Dan-ho.
Îmi e dor de tine, Seok-ryu.
BAE SEOK-RYU
Am nevoie să fiu singură puțin.
Doar câteva zile.
Nu, o săptămână.
N-o să mă ascund într-o peșteră,
dar îmi e rușine.
Așa că vreau doar să dispar puțin.
Poți face asta, te rog?
Nu e bun.
Nici ăsta nu e bun.
De ce e totul groaznic?
Ce faci?
Odată cu proteina mucegăită, îmi arunc și trecutul jalnic.
Plătești un preț piperat.
Să-i dai banii înapoi mamei!
O să-i dau înapoi la primul salariu.
Lucrez din nou la sală.
O să dau și examenul pentru certificat.
Serios?
Ce te-a apucat?
Am simțit ceva după am vorbit.
M-am gândit mult de ce mi-am făcut atâtea iluzii.
Și…
mă simțeam inferior.
Mă simțeam mic și jenat,
nu ascultam și mă împotriveam degeaba.
Voiam să te întrec.
Dar suntem o familie. Nu e important.
E banal, nu voiam să vorbesc de asta.
Mă duc să le arunc.
Așa.
A ieșit cadastrul pentru renovarea
și parcelarea centrului comercial Cheongyu-dong.
Trebuie să mergi să inspectezi terenul.
Seung-hyo?
- Dle Choi? - Da? Ce e?
Scuze.
Ce ziceai?
Ai probleme în relație?
S-a întâmplat ceva? Vă despărțiți?
Mă întrebi pentru că știi sau nu?
Nu știu, dar vreau, de aia te întreb.
Nu cred că pot merge la Seara arhitecților.
De ce? Așa, dintr-odată?
Mă gândeam…
Nu poți accepta premiul în locul meu?
Știu că sunt făcut pentru scenă,
dar trebuie să îl accepți tu.
Te rog, ajută-mă!
Trebuie să plec acum.
Putem continua întâlnirea mai târziu?
Unde pleci?
La Sehyeon-dong.
Construcția nu e în fazele finale?
Ba da.
- Ai grijă! - Pa!
La naiba! M-am îngrășat mult, totuși.
Mai bine fac o detoxifiere ca să accept premiul.
Deci reporterul vrea să lucreze cu noi toată ziua.
- Și vrea să stea pe șantier? - Da.
Scrie articole în urma experiențelor personale.
Cât să îi dau de muncă?
Să îl las doar să vadă ce facem?
Nu.
O să muncească cot la cot cu ceilalți.
Consideră-l un angajat nou, tânăr.
Învață-l!
N-o să-l menajez.
Adu-l încoace!
Bine. Au venit materialele pentru finisaje?
Da, au venit cele pentru izolații.
Le instalăm acum.
- O să verific, dacă tot sunt aici. - Desigur.
SEOK-RYU
CENTRU MEDICAL DE URGENȚĂ
Seung-hyo!
Seung-hyo, unde ești?
Aici!
Hei!
De ce plângi?
Nu te-au sunat să-ți spună că nu sunt rănit grav?
Trebuia să te sun eu.
Doar mi-am scrântit brațul…
Te iubesc.
Poftim?
Am zis că te iubesc.
Seok-ryu.
Ce proastă am fost!
Nu trebuia să mă simt inferioară în fața iubirii.
Chiar dacă nu pot trăi numai cu dragoste,
m-a făcut să-mi pierd apetitul.
Tot ce gătesc e groaznic,
așa că n-am putut deloc să exersez.
Ți-am zis să nu mă suni, dar așteptam telefonul tău.
Totul a fost aiurea.
Și asta doar azi.
Știi ce frică mi-a fost?
Era să leșin din cauza șocului!
Era să-mi pierd cunoștința!
Îmi pare rău.
De ce zâmbești?
Dacă mă mai sperii așa, jur că te omor!
Aș fi fericit chiar dacă m-ai omorî.
Nu spune asta!
Nu mai plânge! De ce plângi?
Hei, n-o să pățesc nimic. N-o să mor.
Orice mi s-ar întâmpla,
o să fiu mereu lângă tine.
- Ai înțeles? - Da.
Așa că…
mai spune-mi o dată!
Ce?
Că mă iubești.
Am spus mai devreme. De ce îmi ceri iar?
Te iubesc, Seok-ryu.
Mi-a fost tare dor de tine,
dar am vrut să te ascult, așa că n-am sunat
și am așteptat cât am putut.
Când m-am rănit, mi-am zis:
„O s-o văd pe Seok-ryu azi.”
Nu e drept că nu există o expresie mai bună decât „te iubesc”.
Pentru că atât de mult te iubesc.
IUBIRE
CEA MAI MARE FERICIRE E SĂ IUBEȘTI CU PASIUNE
ANDRÉ GIDE
DRAGOSTEA DE ALĂTURI
Azi e ziua cea mare.
Scuze că am introdus-o fără permisiune.
Deci am câștigat?
De ce nu faci ca înainte?
Filmai videoclipuri culinare în SUA. Poți să începi din nou.
- Sunt gata. - Să începem!
Nu poți să ieși cu el! Poate să cadă și cerul!
Eu și Mo-eum ne plăcem.
Nu știu ce să fac.
- Mă căsătoresc. - Cu cine?
Trebuie s-o cer în căsătorie.
Știi vreo metodă bună?
TE MĂRIȚI CU MINE?
Azi e ziua cea mare.
Subtitrarea: Ligia Constantinescu