LOVE NEXT DOOR
Varför stirrar du så på mig?
Det…
Det känns som en dröm.
Jag fattar det inte.
-Aj. -Det är ingen dröm, va?
Du har rätt. Det är på riktigt.
Och vi är tillsammans.
Det är konstigt.
Att vara tillsammans så här.
Vad är konstigt?
Det är en kittlande känsla.
Jag vet inte exakt var,
men nånstans djupt i mitt hjärta,
känns det som att bubblor spricker.
Samma här.
Kittlar det som att elektricitet rör sig genom våra kroppar?
Ja. Nej, det är så här.
Du vet när man ska få en spruta och de letar efter en ven,
och de ber en att knyta ihop näven?
Det är en sån känsla.
Det är kärlek.
Va?
Det är kärlek.
Kom igen. Det är för tidigt att säga att det är kärlek.
Det tog 30 år, men det är för tidigt?
Det stämmer.
Men det är nåt med ordet "kärlek" som får mig att rysa.
Det är lite pinsamt.
Jag älskar dig.
Som min familj, min vän och min kvinna.
Kärleken kan ha varit olika ibland…
…men jag har alltid älskat dig.
Vi hade så trevligt tack vare er.
Hejdå!
-Tant Mi-suk? -Hur kom vi tillbaka?
Alla var iväg, men jag har inte en enda bild att visa.
Det är för att kameran inte ljuger.
Du ser ut så. Ta det med din mamma.
Gyeong-jong gjorde Hye-suk till en supermodell.
Han gjorde hennes ben så långa.
Men Hye-suks…
Det var samma sak när vi åt krabbor.
Gyeong-jong tog ut köttet från varje ben
och matade henne.
Du var upptagen med att äta själv.
Han är läkare.
Han är expert på att dissekera.
-Han rensade dem. -Har du glömt nåt?
Du är kock.
Jag ville gå en promenad på kvällen, men du blev full och däckade.
Varför snarkar du så mycket?
Det är inte med vilje.
Ni är hemma tidigt.
Hej, tant Mi-suk. Hade ni en trevlig resa?
Är ni inte för gamla för att läsa serietidningar direkt på morgonen?
Seung-hyo.
Gillar du romantik?
Vilken romantiker.
Ja, lite.
Ja.
-Du, Seung-hyo. -Ja?
Du har missat en knapp på skjortan.
Är du ett barn? Du kan inte ens knäppa skjortan.
-Kom här. -Du har rätt.
-Varför är du så klumpig? -Hur gick det till?
Vilket dumt misstag.
Mamma! Han frågade om ni hade trevligt.
Fråga din pappa.
Har du gjort nåt fel?
Nej, hon vill bara bråka.
Låt honom vara.
-Ni har inte rört soppan. Seung-hyo! -Ja?
Hämta dina föräldrar.
-Vi äter den här. -Okej.
Gå! Skynda.
-Ja, gör resten. -Okej.
Nummer 20 av Princess är ute!
Vi hade ingen mat hemma, så vi tänkte beställa.
-Tack för middagen. -Visst.
Det känns så dumt. Ni har inte ens hunnit vila än.
-Jösses. -Det går bra för mig.
Men jag vet inte vad min bakfulla man tycker.
Man ska låta maten tysta mun.
Gomtang är ganska bra för bakfylla.
Ja, det är gott.
Hur var resan?
Den var trevlig. Den var så bra för själen.
-Eller hur, älskling? -Ja.
Ni två borde följa med nästa gång.
Vi två?
Vi kan inte bara ta med de här två.
Vi måste göra det mer livligt och givande.
Va?
Hon menar att vi ska få barnen gifta och sen resa ihop.
Gifta?
-Ja. -Va?
Hye-suk och jag bestämde att vi ska hitta makar till dem.
Vad löjligt. Skrev ni under en blodsed?
Älskling, hitta nån lämplig på sjukhuset.
-Ja! -Okej.
-Okej? -Det finns nog ingen.
Det finns nog ingen som vill gifta sig med Seok-ryu.
Seung-hyo! Så får du inte säga.
Din otacksamma snorunge.
-Varför kritiserar du min dotter? -Ja.
Jag trodde inte att du var sån. Jag blir ledsen.
-Jag menade inte så. -Det är okej.
Ingen kvinna kan stå ut med honom heller.
Varför säger du…
Vad är för fel med Seung-hyo?
Han är fin och artig.
Han är trevlig, som jag.
Ursäkta. Jag menade inte så.
Vi brukar göra så här. Vi driver med varandra.
Ja.
Vi retas alltid och trycker ner varandra.
Jaha.
Var det så det var?
Det stämmer.
Vi blir ovänner om vi bråkar om barnen. Nu äter vi.
Okej.
Tack för middagen.
Jösses, vad förvirrad jag blev.
Oj.
Jag trodde jag skulle dö.
Jag var så nervös att jag knappt kunde äta.
Vi tog oss igenom det, så nu skärper vi oss framöver.
Vi kan vara ärliga istället och säga att vi dejtar.
Nej.
Det passar inte bra nu.
Min förlovning bröts.
Och Hyeon-jun har nyss varit här.
Det verkar som att jag inte tar det på allvar.
Så du har ganska allvarliga känslor för mig?
Hur kan du skämta nu?
Du behöver inte oroa dig för det.
Jag kan förklara allt väldigt väl.
Nej, det är inte bara det.
Det kommer att bli obekvämt och irriterande.
Om mina föräldrar får veta att vi dejtar,
då kan du inte vara i mitt rum.
-Va? -Fundera på det.
De kommer att fråga vad, när, var, varför och hur.
De kommer att kolla allt vi gör.
Vi får tider att passa.
De kommer alltid att kolla kvarteret.
Om det händer,
måste vi ha en väldigt sund, oskyldig och fin relation
som små barn.
Vi håller det hemligt. Ja, vi är strikta med det.
Vi får aldrig bli påkomna.
Så ska det låta.
Är allt bra?
Vad gör du?
Vi är mitt på gatan!
-Är allt bra? -Väldigt.
Du är vacker härifrån också.
-Okej! -Okej!
Du klarar det!
-Vi kollar första våningen. -Kom igen!
-Det finns en klomaskin. -Det älskar jag! Vi provar alla.
EPISODE 13 LOVE
Vad ska jag göra med dem?
Ska jag öppna gruppköp igen?
Nej, jag har inte gjort tillräckligt med reklam.
Korta videor är trendiga,
jag gör en där jag tar ett och tränar.
Dong-jin, kom och ät melon!
Jösses, mamma. Melon är inte viktigt nu.
-Jag vill inte ha! -Låt bli då!
Jag äter allt.
Ska odågan bara dricka protein framöver?
Vilken snorunge.
Hon la inte ut bilder på omgivningen. Bara på sig själv.
Oj, Hye-suk! Dina bilder blev jättebra.
Vilken figur! Du ser ut som en modell.
Ja, byt profilbild. Det är ditt bästa foto nånsin.
Tycker du? Jag tyckte inte att de gjorde mig rättvisa.
De är bättre än i verkligheten.
Jösses.
Vi åkte båda på resan, men jag har inte en enda bild.
Tjatar du fortfarande om bilder? Jösses.
Jag måste ta 100 bilder för att få en som är okej.
Du struntade i om jag blundade eller om håret var i ansiktet.
Du tittade inte.
Förlåt, Mi-suk. Jag gjorde fel, nu slutar vi.
Mina öron blöder nog.
Titta på den här kompositionen.
Han fotade underifrån, hon liknar en modell.
Jag blir galen.
Hallå, odåga! Kom och ät lite melon!
-Så här. -Vad gör du?
Har du stirrtävling med broccoli?
Ja.
Bönor, spenat och aubergine.
Jag är i ett nervkrig med mat jag hatar mest.
Varför köpte du dem om du hatar dem?
Mamma säger att de är bra för hälsan och hon vill få mig att äta dem.
Ska du köpa och slänga alla grönsaker i världen?
Jag utvecklar recept för att få dem att smaka gott.
Du vet när idrottare kommer på egna trick
och tricken döps efter dem?
Ja, som Kim Yunas Yuna Spin och Yeo Hong-chuls Yeo 1 och Yeo 2.
Ja, jag funderar på att laga min egen signaturrätt.
Vad tänker du laga?
Broccoli- och kycklingrisotto!
Oj. Det låter som den sämsta kombinationen.
Lite, eller hur?
Det här köket är heligt område. Vad gör du?
Ska jag sluta?
Nej, fortsätt.
Varför är ljuset tänt? Är det nån här?
Jösses, man måste släcka de här direkt.
Oj, det är tänt här också.
Dagens ungdom vet inte hur man sparar…
Vad är det här?
Vad är allt det här?
Svamp, spenat och selleri.
Det blir dåligt!
Man ska lägga det i kylen!
Herregud.
Jösses. För guds skull.
Du sa att ingen är här på kvällen.
Han skulle nog hämta nåt.
Han glömmer alltid saker.
Hur länge ska vi vänta?
Mitt slutprov är om två dagar. Jag måste öva.
Då borde du ha övat tidigare.
Tror du inte att du klarar det?
Det skriftliga var lätt. Jag oroar mig för det praktiska.
De sa att mindre än 30 % klarar det.
Har du ursäkter ifall du misslyckas?
Det finns bara tre saker som inte existerar i mitt liv.
Bli underkänd, misslyckas och få avslag.
Okej då.
Sluta stå där och kom hit.
Gömma sig och dölja saker.
Mitt liv är en bergochdalbana nuförtiden.
Det är spännande.
Du ville berätta för alla att vi dejtar.
Du verkar gilla det här nu.
Det roliga har bara börjat.
Det finns inget slut på det roliga.
Skynda, du blir sen till jobbet.
-Hej. -Yeon-du!
-Fru Do! -Yeon-du!
Har du saknat mig?
Ja.
Jag har saknat dig.
Så fin du är idag.
Dan-ho, kan du inte låta oss ta hand om Yeon-du?
Jag ska ta väl hand om henne.
Tack, men det är okej.
Den nya barnvakten börjar snart.
Jag kan hjälpa dig till dess.
Det är verkligen okej.
Om jag tränger mig på så där,
skulle det kännas väldigt obekvämt.
Yeon-du.
Men du tränger dig inte alls på.
-Vi ska gå. -Okej.
-Hejdå, Yeon-du! -Hejdå.
Ha en bra dag, fru Do.
-Hejdå, Yeon-du. -Hejdå, Mo-eum.
Det här duger inte.
Jag måste ha ett barnbarn.
Be din äldre dotter om ett tredje.
Gå på en blinddejt.
Be din äldre dotter att…
Hon ska nog inte göra det.
Det är en bra möjlighet.
Jag tänkte fråga Seok-ryo, men det är synd att missa det,
så du borde gå.
Seok-ryu kommer aldrig att gå. Inte jag heller, såklart.
Varför inte?
Finns det nån du gillar?
Vänta.
Du har nån! Vem är det? Nån från jobbet?
-Mamma. -Vad?
-Jag ska gå. -Men…
Hallå! Vem är det?
Berätta för mig! Mo-eum!
Vad är det?
Vill du inte gå till förskolan?
Nej.
Då måste jag vänta tills ikväll innan du hämtar mig.
-Ska jag hämta dig tidigare? -Det vill jag inte heller.
Då kan du inte jobba på grund av mig.
Det krossar mitt hjärta att du ska vara här hela dagen.
Men kan du inte förstå ett litet tag?
Kan jag inte vara hos Mo-eum?
Jag tycker om det.
Fru Do gör god mat till mig.
Och Mo-eum leker alltid med mig.
Jag ska leka med dig och göra det roligare.
Ska vi cykla vid floden Han i helgen?
-På riktigt? -Ja.
Nu går vi till förskolan.
Elever, vänligen rör inte ingredienserna.
Undersök dem med ögonen.
Se om det saknas nånting eller om ni behöver mer.
Vänligen kontrollera nu.
Vi uppfyller inga önskemål när provet väl har börjat.
Några frågor?
Då börjar provet.
NATIONELL CERTIFIERING PRAKTISKT PROV
-Äter du det där igen? -Ja.
-Dejtar du nån? -Ja. Va?
Du brukade äta lunch lika långsamt som en fransk adelsman.
Nu har du ätit det här i dagar.
Och du lämnar jobbet exakt kl. 18.00. Det är skumt. Det är olikt dig.
Jag vill ha ut mer av livet på kvällen nu.
Och allt är redan färdigblandat här,
så jag kan spara tid.
Dessutom är det gott.
Du känner mig. När jag gillar nåt, håller jag fast vid det.
Ja, det är sant.
Borde jag också prova?
Ja, gör det. Prova.
Vilken ska jag välja?
Bulgogi är bra om man inte kan äta stark mat.
Bulgogi? Okej.
Jösses, det finns en sked också.
Choisseung! Vad gör du här?
Vad tror du? Jag vill gratulera min flickvän.
Varsågod.
Resultatet är inte klart än. Varför gratulerar du mig?
En bukett?
I motsats till dig, tycker jag att processen är viktigare än resultatet.
Jag dödar dig.
Det skulle bli ett lyckligt slut.
Du blir styggare och styggare.
Jag uppdaterar min hårdvara till pojkvänsläge.
Den nyaste versionen har blommor.
Vad smörig du är.
Det är okej eftersom blommorna är fina.
-Du är finare. -Överdriv inte.
Jag ser inte skillnad på dig och blommorna. Så förvirrande.
Sluta, annars återställer jag dig.
Nej, det vill jag inte. Jag slutar.
Hej!
Det var längesen.
Ja.
Har du varit nånstans?
En affärsresa.
Jag måste gå direkt till jobbet, ursäkta.
Tänk att du måste jobba en sån fin dag.
Det är illa att vara bunden till ett jobb.
Se på mig. Jag är fri och lycklig.
Trevligt att vara obunden och arbetslös.
Jag är inte arbetslös.
Jag har ett nytt jobb.
Det här är en produkt jag säljer.
-Du kan få en. -Nej, tack.
Vägra inte. Bara ta den.
-Jag sa att det var okej. -Jag tar det.
Jobbar du här?
Det är min väns företag.
Vem? Yoon?
Nej, Choi Seung-hyo.
-Seung-hyo! -Hej, Dong-jin.
Fick jag nånting på mig?
Du är så slarvig.
-Är du också här? -Va?
Jag visste det. Inte snällt.
Du ska dö när jag kommer hem.
Vad är det för blommor?
-De är mina. -De är hans.
Jag fick dem av en kund.
-Men hon tog dem. -Jag höll dem.
Stjäl du blommor från folk?
Oroa dig inte. Jag ska berätta för mamma.
Nej, det behövs inte.
Mamma? Syster?
Vänta. Är ni syskon?
Ja, jag skäms över att säga att han är min lillebror.
Men hur känner ni varandra?
Hon går på mitt gym.
Jaha.
Tänk att vi kopplades ihop så.
Är världen så liten, eller är det ödet?
Seung-hyo, nu när jag är här, får jag se ditt kontor?
Va? Visst. Vill du se?
Vad fint det är. Så häftigt. Det ser så dyrt ut.
Varför tog du hit honom?
Jag kunde inte be honom att gå.
Varför inte? Du!
Gå ut om du har tittat klart!
Är det ditt företag? Han sa inget.
-Varför säger du åt mig att gå? -Han vill också det.
Ursäkta?
Du sa att du säljer det här, eller hur?
Det här väckte uppståndelse på sociala medier nyligen.
Det är väldigt populärt och riktigt svårt att få tag i.
Du fick en tack vare dina kontakter.
Skojar du? Han gav inte mig nån.
Jag menade inte så.
Det väckte uppståndelse eftersom det var mögligt protein.
Visste du inte?
Va?
Det kan inte vara möjligt.
Mamma!
Vad händer? Varför drar du honom i örat?
Pappa är också här. Mamma, pappa.
Odågan har klantat sig igen.
Mamma, du lånade väl ut pengar till honom?
Inte bara förlorade han alla pengarna,
han kan bli stämd också.
Stämd?
Ni vet kartongerna i hans rum?
Jag undrade vad det var.
Han har sålt mögligt protein som inte har godkänts av Läkemedelsverket.
Mögel?
Vad ska vi göra med odågan?
Du, odåga!
Jag borde ha förnekat dig för längesen.
Jag har stått ut med dig på grund av din mamma!
Är det sant?
-Jag visste inte om det. -Du.
Det löser ingenting.
Vi får försöka ta hand om det.
Hur många sålde du?
Berätta! Hur många sålde du?
Tio.
Det är inte så mycket, med tanke på allt snack.
Det är bäst så.
Innan det går för långt,
ring köparna och be om ursäkt.
Betala tillbaka.
-Okej. -Herregud.
Den lilla…
Det var jag som blev lurad.
Till och med efter att ha blivit lurad i över tio år, tänkte jag:
"Den här gången löser det sig.
Han kommer att lyckas nu.
Över 30 år och utan jobb, men jag får inte vara hård.
Tänk om han hamnar på avvägar?
Men han har ett gott hjärta, jag borde lita på honom."
Men jag har nått min gräns nu.
Gå ut och ta en titt.
Se hur hårt folk arbetar.
Men vad gör du?
Skulle det vara lätt att tjäna pengar på andra?
Hur kunde du sälja en produkt utan att kolla,
särskilt en som ska förtäras?
Du är hopplös.
Sättet du tänker på är redan helt förstört.
Nej, det är det inte.
Jag ville verkligen lyckas.
Jag vet det.
Att jag är en börda för er.
Jag är inte smart,
jag studerade inte som Seok-ryu, och jag är viljesvag.
Ni har aldrig förväntat er nåt från mig.
Det vet jag också.
Därför hatade jag att vara en nolla.
Jag ville lyckas!
Jag ville tjäna mycket pengar och ge mamma en fin väska
och en ny bil till pappa!
Jag också!
Jag ville också vara speciell.
Dong-jin.
Jösses.
Dan-ho.
Vi kan åtminstone hälsa på varandra.
Det gjorde jag.
Inte formellt som en nickning.
Mer som: "Hur var din dag idag?
Hur har du haft det?" Såna trevliga hälsningar.
Jag kommer inte att göra det mer.
Oj.
Det är så lågt.
Men jag har nåt till dig.
Här, ta den.
Jag har tänkt på vad du sa på campingplatsen.
Nej, det kan vi inte. Aldrig.
Yeon-du kan inte bli din dotter.
Det som hände då var ett misstag.
Det måste vara så.
Varför?
Det kan inte hända.
Men…
…låter det inte konstigt?
Vad menar du?
Jag sa att jag gillade dig,
och du sa att det var nåt som inte kunde hända.
Inte att du inte gillade mig.
Jag gillar inte dig.
-Va? -Du sa att du gillade mig.
Jag ville inte vara hård. Jag var diskret.
Du gör det svårt för mig.
Vad var det där då?
Alla salvorna du gav mig.
Var inte den stora väskan ditt sätt att visa hur du kände för mig?
Du läser in för mycket i det.
Salvan var bara salva.
Jag förstår.
Det var så det var.
Men ta den här eftersom jag skäms.
Okej då. Jag ska gå.
Jag glömde. Vi ska åt samma håll.
Jag går först.
Ta tid på dig.
Det är så mycket jag måste sluta tycka om.
Det här är illa.
Kom in.
Är du upptagen?
Nej, jag höll på att avsluta en avhandling jag läste.
Är det viktigt?
Inte direkt. Det är en vana att läsa.
-Vad är det? Behöver du nåt? -Nej.
Jag ville bara se vad du gjorde.
Oj.
Jag visste inte att du hade så många böcker här.
Fönstret är enormt också.
Ja.
Men tycker du inte att sängen är för liten?
Den är säkert obekväm.
Den räcker eftersom jag sover ensam.
Jag sover ensam i en dubbelsäng.
Så jag undrade.
Vill du komma tillbaka till sovrummet?
Va?
-Vill du inte? -Jo!
Jösses!
Gyeong-jong!
Vänta på mig.
Ja, jag ber om ursäkt.
Jag ska betala tillbaka direkt. Okej.
Vad vill du?
Varför går du in utan att knacka?
Du kan göra likadant.
En gång stod det på din dörr att du skulle döda mig om jag gick in.
-Eftersom jag hatade dig. -Säger du det öppet?
Jag trodde att mamma älskade dig mer.
Hur mycket jag än försökte bli bäst på allt,
var du alltid hennes nummer ett.
Nej.
Du var hennes allt.
Hon avgudade dig och var stolt över dig.
Du var skälet till att hon levde.
Allt är meningslöst.
Du, Dong-jin.
Ja?
Jag har levt 13 månader längre, så jag talar av erfarenhet.
Alla kan inte vara speciella.
De flesta lever bara vanliga liv.
Det gäller mig också.
Så var inte för besatt av att bli nåt stort.
Hitta bara vad som är värdefullt för dig.
Det är mer än tillräckligt.
Lyssna på nån som har varit sjuk.
Det är så lågt. Du utnyttjar din sjukdom.
En sak till, när jag håller på.
Jag säger det eftersom du inte verkar veta,
du är inte viljesvag.
Va?
Du kunde strida med mig över kycklinglår.
När vi åt buffé, åt du all mat till förödelse,
som en svärm gräshoppor.
Men du överlevde ett år på bara proteindrycker och kycklinglår.
Det är viljestyrka.
Det var kul att se dig jobba som tränare för du var så hängiven.
Jag var ingen tränare. Jag ville bli en.
Varför klarade du inte provet då?
Du borde ha kämpat mer.
Du sa precis att jag gjorde det.
-Men du försökte bara. -Vad gör du?
Alla försöker. Du borde ha gjort bättre.
-Det är Seok-ryu. -Jag ville klara det.
-Hon är hos Dong-jin. -Vadå Dong-jin?
-Tror du att jag vill vara dum? -Vad gör du?
-Var tyst. -Va?
Vad är det? Blev du underkänd?
Det är okej. Du kan alltid göra om det.
Du kan inte klara allt på första försöket.
Då verkar du inte mänsklig. Du är redan som en älva.
Från och med nu
kan du kalla mig Tingeling.
Va?
Jo,
den här älvan klarade provet på första försöket!
Jag fick mitt certifikat som koreansk mathantverkare!
Herrejösses!
Det är galet!
Vänta där! Jag kommer över.
Oj!
Det där är ingen dörr! Du skadar dig!
Det här går inte. Jag går runt.
Vi ses sen.
Gå!
Vad är det med honom?
Följde nån efter dig?
Är jag i Hyereung-dong eller på Hawaii?
Ser du inte mer misstänkt ut nu?
Vi borde vara försiktigare i kvarteret.
Du och jag har umgåtts i flera decennier.
Vi kan krama varandra
utan att nån tycker att det är konstigt.
Det är sant.
Du! Tänk om nån ser oss!
Som jag sa,
ingen tycker att det är konstigt.
Grattis.
Du klarade det på första försöket. Typiskt dig.
Jag är verkligen glad.
Mycket gladare än när jag kom in på universitetet eller anställdes av Greip.
Jag är glad att du är glad.
Nu när jag har mitt certifikat
ska jag förbereda mig på riktigt.
Och jag ska söka jobb.
Du måste vara försiktig i köket när du börjar jobba.
Vatten, eld och knivar.
Andra män.
Jag ska tänka på det sista.
Män som lagar mat har fina underarmar.
Otroligt.
Arkitekter har bättre underarmar.
Oj, du har rätt! Vad tusan?
Dina ådror poppar ut.
Ta en titt. Titta på senorna.
Ja, jag tittar.
Titta på mina adduktor och abduktor.
Jösses. Bra jobbat idag.
Detsamma. Vila dig. Vi ses imorgon.
-Okej. -Varför har du dräkt på dig?
Vart ska du nu?
Jag har ett ärende. Hejdå.
Varför är du så taktlös?
Vad gjorde jag?
Titta på färgen på hennes kläder. Hon sörjer.
BORTGÅNGNA YEO JU-EUN
Hej, Ju-eun.
Jag är här.
Det var ett tag sen.
Livet har varit så hektiskt.
Nej.
Ärligt talat är det en ursäkt.
Jag har bara…
…liksom…
…glömt bort dig.
BORTGÅNGNA YEO JU-EUN
20 NOVEMBER 1988 - 2 AUGUSTI 2021
Du sa att det kunde finnas barn kvar.
Jag minns tydligt hur du sprang in i byggnaden.
När jag tänker på det,
känns det riktigt jobbigt.
Vi är lika gamla nu.
Jag är äldre än dig nästa år, så jag ska prata informellt.
Jag ska gå nu.
Jag kommer tillbaka.
Yeon-du.
Säg hej.
Hej,
mamma.
Hej,
pappa.
BORTGÅNGNA KANG IN-HO, SEO JI-YEON
Mamma.
Pappa.
BORTGÅNGNA KANG DONG-JU, LEE MI-JEONG
Ji-yeon.
BORTGÅNGNA KANG IN-HO, SEO JI-YEON
Och In-ho.
Har ni haft det bra?
Yeon-du har vuxit mycket.
Hon är längre nu och väger mer.
Hon äter morötter och paprika nu.
Jag kan alfabetet också.
Just det.
Hon sjunger alfabetet så bra.
Oroa er inte för Yeon-du.
Jag kommer alltid att finnas vid hennes sida.
Jag har lärt mig
att vika origamiblommor.
Jag tog med de här till er, mamma och pappa.
Pappa har redan…
Jag menar, farbror Dan-ho har redan fått en.
Vill du själv sätta dem hos din mamma och pappa?
Vi kommer tillbaka.
Hejdå.
Jag visste inte att du skulle vara här.
Min första mentor fick sin sista vila här.
Det var en brand i en idrottshall.
Hon gick in för att hjälpa till.
Hon räddade alla och åkte själv till himlen.
Hon var så girig.
Det var säkert jobbigt.
Det var nog jobbigare för er.
Förlåt att jag tjuvlyssnade.
Det hände så plötsligt.
Det var en familjeresa.
Jag skulle skriva en story, så jag skulle komma senare.
Men…
Är det hon?
Ja.
Det är min svägerska.
Herrn.
Det finns ett barn!
Var är hon?
Min brorsdotter.
Hon är så liten.
Herr…
De sa att min svägerska
hade hållit i Yeon-du till slutet.
Nu är det bara Yeon-du och jag.
Och därför bestämde du dig för
att bli hennes pappa?
Ja.
För mig var Yeon-du ett mirakel.
Men hon var nog inte det för andra.
I vårt gamla kvarter
hade vår familj bott länge.
En dag började det gå ett konstigt rykte på hennes förskola.
Att hon överlevde på sina föräldrars bekostnad.
Va? Hur kan man säga så?
Innan Yeon-du förstod vad det innebar, tog jag oss därifrån.
Vi kom till Hyereung-dong.
Vill du ha en kram?
Jag vill verkligen trösta dig just nu.
Men jag vet inte vad jag ska säga.
Du måste ha varit så ensam hela den här tiden.
-Så jag vill krama dig. -Nej.
Det borde vi inte.
Varför inte?
För att du inte gillar mig?
För att det ändå inte kan hända.
CV
UC BERKKELEY PRODUKTIONSCHEF, GREIP
Okej.
KOREANSK RESTAURANG ANSTÄLLER
ANSÖKAN INSKICKAD
FUSIONRESTAURANG SILVER SPOON ANSTÄLLER PERSONAL
ANSÖKAN INSKICKAD
Knack, knack, Choi.
-Det kom ett brev till dig. -Vad för brev?
"Brevet kommer från England.
Skicka till sju personer annars får du otur."
-Inbjudan till Arkitektkvällen. -Det brukar vara vid den här tiden.
Ja.
Får vi lov att ta med respektive i år också?
Jag visste det. Du har nån att ta med dig.
Jag anade det.
-Det var inte det jag sa. -Du måste ta med henne.
Det är din chans att visa hur fantastisk du är.
Skulle det behövas?
Jag är alltid fantastisk.
Du är alltid så kvick och smart.
Du kommer att vara ännu mer fantastisk nu.
Jayeong-dong-restaurangen som du designade i fjol
blev utvald av arkitekter som årets arkitektur.
Jaså?
Du blir inte ens glad för att vinna mer.
Tråkigt. Jag går.
Jag går hem.
Okej, hejdå.
Förresten…
Ja?
Jag satt ner för länge. Jag kände mig stel.
Visst. Glöm det. Fortsätt med det du gjorde.
Du ser frisk ut.
-Hejdå. -Okej. Hejdå.
Jösses!
Med tanke på vad vi har övat på,
skriv ner era favoritcitat.
-Okej! -Okej!
Låt se…
LYCKLIG FAMILJ, LYCKLIGT LIV
"Vandra ensam som en ko." Okej.
Det passar dig perfekt.
Du påminner om en ko, nu när jag tänker på det.
-Mu. -Oj.
Dina ögon är ljusa som en kalvs.
-Titta på mig. -Allvarligt?
-Hej, tjejer. -Jag har vackra ögon.
Lyssna, tjejer.
Det är inte en ko. Det ska vara en noshörning.
Uttrycket är från en buddhistisk text.
Sluta vara så överlägsen!
Du skrev på franska vid templet, gör du det igen?
"Le plus grand bonheur après que d'aimer, c'est de confesser son amour.''
Jag vill inte ens veta!
Var tyst, madame!
Jag svär.
Vad skrev du, In-suk?
"Du föddes till att ta examen."
Jag ska sätta det på Ki-hoons vägg.
Det är kärlek det.
Det var så kul.
Titta vad som är uppsatt på väggen. Så många kurser.
Ja.
Vi går en till tillsammans igen.
Ja, en spanskakurs låter bra.
Konsthistoria också.
Och programmering.
-Oj. -Gå du den.
Vad sägs om yoga?
Ukulelekurs. Det låter bra.
-Gå du den. -Alla låter bra.
Det är så kul nu när Hye-suk är pensionerad.
Vi kan alltid umgås så här.
Jag levde ett hektiskt liv förut.
-Jag ska njuta av tiden nu. -Jaså?
I så fall kan vi åka på en resa.
-Va? -En resa?
-Ja. -Jag åkte till Seoraksan med henne.
Inte bara ni två. En resa för alla fyra.
Vi åker utomlands.
-Utomlands? -Ja.
Vi åker på en kryssning!
Jag har så gärna velat åka!
Ja, vi åker på en Medelhavskryssning.
Det skulle vara ganska bra.
Hur mycket kostar det att åka på kryssning?
Omkring fem-sex miljoner won?
Försök att uppgradera det lite.
-Är det så dyrt? -Vi kan ha klänningar!
-Har de fester? -Ja.
-Som Titanic? Va? -Ta inte upp det!
-Vi gör det. -Den sjönk!
-Ja. -Gjorde den?
Såg du filmen?
Älskling.
Varför kom du hit istället för att gå hem?
Jag tittade bara förbi.
Du hade en konst- och kulturlektion idag. Var det roligt?
Ja.
Här är inga kunder, fast det är lunch.
Det finns såna dagar.
Älskling?
Mina vänner vill åka på en resa…
-Leverans! -Hej!
Hur är det?
-Bra. Här är din beställning. -Tack.
Du beställer mindre och mindre numera.
Det har varit tufft med den dåliga ekonomin.
Har dina intäkter också sjunkit mycket?
Jag trodde först det,
men en stor matkedjebutik öppnade utanför Hyereungs högstadieskola.
De har tagit alla kunder i det här kvarteret,
och de har beställt jättemycket.
Det borde jag inte ha sagt.
Jag ska gå nu.
Okej, hejdå.
Älskling, vad sa du?
Nej, det var inget.
Varför sa han det?
VI GÅR TYVÄRR INTE VIDARE MED DIN ANSÖKAN I NULÄGET
VI ÖNSKAR DIG LYCKA TILL
Jag blev anställd på restaurang Kang!
Oj! Det är en Michelin-restaurang.
Jag hade tur.
Vi får fira snart. Jag bjuder!
Var ska vi träffas idag?
Jaha…
Även om jag går på dejter, kommer jag inte undan mitt kontor.
Ursäkta.
Men i gengäld får du lite av det här när jag är klar.
Varför tar du bilder?
Jag ska få dem signerade när du slår igenom.
Jösses, du är girig.
Men först ska jag smaka det här.
Det är gott.
Jag hatar broccoli.
Den märks inte. Den är så slät.
Det kan nog bli bättre.
Nånting saknas.
Nej, det är perfekt. Det är riktigt gott.
Nej, förutom havre och brunt ris,
behövs nånting för att göra konsistensen roligare.
Seok-ryu,
är du ledig nästa vecka?
Nästa vecka? Hurså?
Det är ett årligt event för arkitekter.
-Ja. -Det är en byggnad jag designade.
De sa att den vann årets arkitektur.
Är det sant? Grattis!
Tack.
Det är en prisutdelning den kvällen.
Mina forskningsrådgivare och medarkitekter kommer att vara där.
-Myeong-u ska dit. -Trevligt.
Ja, så
jag ville gå med dig.
Jag kan nog inte gå.
-Va? -Tja…
Jag passar nog inte in där.
Varför inte? Är du orolig för att det blir pinsamt?
Eller är du osäker på hur det ska gå mellan oss?
Nej, det är inte det.
Vad är det då?
Jag gav efter för att inte berätta för våra föräldrar.
Men måste vi dölja det för andra också?
Världen är så liten.
Till och med Dong-jin och Na-yun känner varandra.
Vem vet var vi kan stöta på nån?
Så i nuläget…
Är du arg?
Nej.
Förlåt.
Nej, förlåt mig för att jag plötsligt höjde rösten.
Jag är inte arg.
-Säkert? -Ja.
Jag respekterar ditt beslut, så
ta inte det jag sa för allvarligt.
Okej.
GYM
Vad gör du? Kom in.
Va?
Go, jag hade fel.
Jag gjorde nåt dumt.
Jag hade huvudet i molnen.
Du verkar klok nu, så det var inte slöseri med tid.
Torka den ren.
Ja! Det ska jag göra.
Gör det uppriktigt!
Ja!
Oj, restaurang Kang. Det måste vara kul.
Maten där är så god.
Jag fattar det inte heller.
Men du är ännu mer otrolig, Su-jin. Du öppnar ett eget ställe.
Det var därför jag ville få certifikatet.
Häromdagen signerade jag ett preliminärt kontrakt med en mäklare!
Oj, grattis!
Ni är fantastiska.
Jag har inte hört nåt från jobben jag sökte.
Jag kanske är för gammal.
Ditt cv är kanske för imponerande.
-Va? -Det stämmer.
Om en tidigare Greip-anställd sökte jobb i kök,
hade jag inte anställt dig.
Det vore skrämmande att ge dig jobb.
Tror ni?
Vi menar bara att du är så otrolig.
AEA UTBILDNINGSBYRÅ
AMERIKANSKA MATLAGNINGSINSTITUTET
DEN BÄSTA MATLAGNINGSSKOLAN I USA
REGISTRERINGSGUIDE
AEA UTBILDNINGSBYRÅ
Jösses, har du väntat länge?
-Nej, det är bra. Hej. -Hej.
Tack för att vi fick ha med er byggnad i tidningen.
Det var inget.
Vår restaurang vann pris, så jag är glad.
Det hjälper verksamheten.
Jag hoppas det.
Jag ska äta här nästa gång.
Er lasagne var så god.
Ska jag laga till dig nu?
Nej då.
Du har rast. Det kan jag inte be dig om.
Jag lagar den för att jag vill smaka den.
I så fall,
kan jag få ta med mig lite?
Jösses. Vad är allt det här?
Det är lasagne, ravioli och gnocchi.
Jag fick det från en känd restaurang.
Vad bra. Jag ville inte laga mat.
Förresten, är Seok-ryu hemma?
Ja, hon är däruppe.
Okej.
Fantastiskt. Han är så omtänksam.
Jag fattar inte att jag tycker det här är gulligt.
Jag måste vara knäpp. Helt klart.
Jösses.
Jag har tappat det helt.
Ja, jag är knäpp.
Hon hittade nog vad hon saknade.
BLOMKÅL
AEA UTBILDNINGSBYRÅ
Vad gör du?
När kom du hit? Varför sa du inget?
Jag hade städat om jag visste att du skulle komma.
Vad är det här?
Det är inget.
Är det matlagningsskolan som Hyeon-jun nämnde?
Varför har du det här?
Det betyder inget. Jag bara har det.
Du säger det, men du har kollat en del.
Vi pratar därute. Mamma hör oss.
Ska du lämna mig för att studera utomlands igen?
Jag kollade bara upp det.
Men varför kollade du upp det?
Vet du hur svårt det var att låta dig åka senast?
Nu är vi äntligen tillsammans,
men hur kan du…
Hur kan du tänka på det utan att berätta?
Tiden jag är med dig går så fort att det knäcker mig.
Till och med att vara i huset bredvid känns långt bort.
Hur kan du utan eftertanke…
Hur kan du tänka på att vara isär utan att ens bry dig?
Jag bryr mig visst.
Det är svårt för mig också, att vara ifrån dig.
Det är inte lätt. Det är svårt för mig med.
Tycker du inte att du är motsägelsefull?
Du vill inte vara ifrån mig,
men du tittar på utlandsskolor i hemlighet.
Jag ville låta dig göra vad du än ville.
För att du fortfarande har ont.
Du måste vara försiktig.
Jag försökte förstå när du inte ville berätta om oss.
Jag tänkte vänta.
Men jag misstog mig nog.
Det här är allt jag är för dig.
Jag fick avslag från alla jobb jag sökte.
Av alla restaurangerna
var det inte en enda som kallade till intervju.
Jag tänkte: "Jag är ung som har en dröm."
Jag ville få en nystart.
Jag var nog för naiv.
Jag tror
att det är svårt att börja om när man är 34.
Dessutom blev jag precis certifierad.
Jag var sjuk också.
Men jag ville fortsätta att laga mat.
Jag tänkte att en examen skulle vara bättre.
Jag letade efter ett genombrott.
Jag undvek kanske problemet.
Seok-ryu.
Jag ville inte skämmas inför dig.
Jag ville vara självsäker och elegant inför dig.
Därför tackade jag nej till ditt event.
Seok-ryu.
Jag skäms inte alls över dig.
Det finns ingen mer hängiven och ärlig i livet än du.
När det gäller mig,
jag struntar i vad du gör eller hur du kan framstå.
Jag tycker om dig precis som du är.
Tack för att du säger det.
Det gör mig glad.
Men det räcker nog inte för mig.
Jag…
…kan inte leva av kärlek.
Förlåt. Jag ska gå.
Jag vill inte att du följer efter.
Jag behöver lite utrymme ett tag.
Några dagar bara.
Nej, en vecka.
Varför?
Jag ska inte gömma mig i en grotta,
men jag skäms.
Så jag vill försvinna ett tag.
Låter du mig göra det?
Fröken Jung, är du okej?
Va?
Det är reportern.
Världens mest beslutsamma och orubbliga reporter.
Reportern Kang Dan-ho.
-Oj! -Jag tror att du är full.
Du borde gå hem.
Jag följer dig.
Det var konstigt.
Du ska förvandlas till Gyttjemannen när glasögonen åker av.
Varför är du som vanligt?
Var är din mantel?
Var?
Du verkar väldigt full.
Jag köper en baksmälledryck.
Varför är dina ord och handlingar så inkonsekventa?
Varför gör du raka motsatsen till vad du skrev?
Jag menar,
du skrev dina artiklar med rättfärdighet och mod som Gyttjemannen.
Men varför
beter du dig som en blyg och småaktig skurk mot mig?
Du har rätt. Jag är skurken i ditt liv.
Det blir tufft för dig om du är med mig.
Jag kan inte skydda dig eller rädda dig.
Så saker som Gyttjemannen…
…bara glöm det som en midsommarnatts dröm.
Det var roligt!
-Du, Dan-ho. -Ja?
Ser jag ut som en ren och oskyldig hjältinna
som vill bli räddad av Gyttjemannen?
Jag tar hand om mig själv.
Du, Gyttjemannen, borde ta hand om dina egna känslor.
Och den här gången
är det ingen olycka. Det är avsiktligt.
Undvik det om du vill. Fan.
Undvek du det?
Nej, ställ ner mig!
Sluta röra dig. Du kommer att trilla.
Jorden snurrar.
Jag kan känna gravitationen.
Marken skakar.
Som berget Baekdu…
Utbrottet.
Tror du att ett monster verkligen lever i kratern?
Vart ska vi gå?
-Ställ ner mig. -Hej.
Hej.
Är det möjligt…
Är det Mo-eum på din rygg?
Jösses. Var har du varit och blivit så här full?
Du är så pinsam!
Vem är du?
Vem är… Mamma?
Det är min mamma!
Hon ville bli Spider-Man när hon var liten,
så hon tog klister på händerna.
Nu är hon vuxen är sätter sig själv i klistret.
Herregud.
-Varför är du så full? -Det gör ont.
Tack, Dan-ho.
Jag ber om ursäkt.
Jag har inte uppfostrat min dotter rätt.
Undrar vem som skulle ta den här hänsynslösa tjejen.
Du har uppfostrat henne mycket bra.
Dessutom,
skulle jag vilja ta Mo-eum.
Ursäkta? Vad menar du?
Jag vet att hon är för bra för mig.
Du skulle oroa dig.
Jag gjorde allt jag kunde för att bryta med henne,
men jag klarar det nog inte mer.
Dan-ho.
Jag saknar dig, Seok-ryu.
BAE SEOK-RYU
Jag behöver lite utrymme ett tag.
Några dagar bara.
Nej, en vecka.
Jag ska inte gömma mig i en grotta,
men jag skäms.
Så jag vill försvinna ett tag.
Låter du mig göra det?
Det är inte gott.
Inte det här heller.
Varför är allt äckligt?
Vad gör du?
Jag slänger det mögliga proteinet, ihop med mitt patetiska förflutna.
Du betalar ett högt pris.
Betala tillbaka till mamma.
Jag ska så snart jag får betalt.
Jag jobbar på gymmet igen.
Jag ska göra certifieringsprovet också.
Ska du?
Vad har hänt med dig?
Jag kände nånting efter vad du sa.
Jag funderade på varför jag hade vanföreställningar.
Och det var för
att jag kände mig underlägsen.
Jag kände mig liten och jag skämdes,
så jag lyssnade inte och gjorde motstånd.
Jag ville vara bättre än du.
Men vi är familj. Det är oviktigt.
Det är så löjligt, jag tänkte inte säga det.
Jag ska slänga de här.
Så där.
Schemat för restaurerings
och tomtundersökningen för boendet har kommit.
Du måste undersöka platsen nästa vecka.
Seung-hyo?
-Choi? -Ja? Vad?
Ursäkta.
Vad sa du nyss?
Går det inte bra med kärleken?
Ser du sprickor? Kommer det att falla isär?
Frågar du för att du egentligen vet?
Jag vet inte, men jag vill, så jag frågar.
Jag kan nog inte gå på arkitekteventet.
Varför inte det?
Det är bara…
Kan du ta emot priset i mitt ställe?
Jag vet att jag är gjord för scenen,
men du måste ta emot det själv.
Snälla, hjälp mig.
Jag måste gå nu.
Kan vi fortsätta senare?
Vart ska du?
Till Sehyeon-dong.
Är inte ramkonstruktionen i slutskedet?
Jo.
-Ta hand om dig. -Hejdå.
Tusan, jag har gått upp i vikt.
Jag måste detoxa innan prisutdelningen.
Reportern vill jobba med oss hela dagen.
-Vill han vara på plats? -Ja.
Han skriver artiklarna efter egna upplevelser.
Hur mycket arbete kan han få?
Ska han bara göra rutinjobben?
Nej.
Han får jobba som de andra arbetarna.
Se honom som en ny, ung anställd.
Lär honom.
Jag ska inte vara snäll.
Ta hit honom.
Okej. Kom ytskikten idag?
Ja, isoleringen kom.
Vi installerar dem nu.
-Jag kollar nu när jag är här. -Visst.
SEOK-RYU
AKUTMOTTAGNING
Seung-hyo!
Seung-hyo, var är du?
Här borta.
Du.
Varför gråter du?
Ringde ingen och sa att jag inte var så skadad?
Jag borde ha ringt dig.
Jag stukade bara armen…
Jag älskar dig.
Va?
Jag sa att jag älskar dig.
Seok-ryu.
Jag var en idiot.
Jag borde inte ha känt mig underlägsen inför kärlek.
Även om jag inte kan leva av kärlek,
fick det mig att tappa aptiten.
Allt jag lagade smakade hemskt,
så jag kunde inte öva alls.
Du fick inte ringa mig, men jag väntade ändå.
Allting var en röra.
Och så var det idag.
Vet du hur rädd jag blev?
Jag svimmade nästan av chocken!
Jag svimmade nästan!
Förlåt.
Varför ler du?
Om du skrämmer mig så igen, dödar jag dig!
Jag skulle vara glad ändå.
Säg inte så.
Gråt inte. Varför gråter du?
Jag ska inte skada mig. Jag ska inte dö.
Oavsett vad som händer mig,
finns jag alltid vid din sida.
-Okej? -Ja.
Så,
säg det en gång till.
Vad?
Att du älskar mig.
Jag sa det innan. Varför ber du om det igen?
Jag älskar dig.
Jag saknade dig så mycket,
men jag ville lyssna på dig, så jag ringde inte
och jag väntade så länge jag kunde.
När jag skadade mig, tänkte jag:
"Jag får träffa Seok-ryu idag."
Det är orättvist att det inte finns ett bättre uttryck än "Jag älskar dig".
För det är så mycket jag älskar dig.
LOVE
THE GREATEST HAPPINESS IS TO LOVE OUT LOUD
ANDRÉ GIDE
LOVE NEXT DOOR
Du vann pris i en matlagningstävling. Jag anmälde dig.
Förlåt att jag inte frågade först.
Vann jag ett pris?
Men det du gjorde förut då?
Du gjorde matlagningsvideor i USA. Du kan börja igen här.
-Jag är redo. -Då börjar vi.
Du får aldrig dejta honom! Det kvittar om himlen faller ner!
Mo-eum och jag gillar varandra.
Jag vet inte vad jag ska göra.
-Jag ska gifta mig. -Med vem?
Jag måste fria.
Vet du nåt bra sätt?
VILL DU GIFTA DIG MED MIG?
Idag är det dags.
Undertexter: Jonna Persson