LÁSKA OD SOUSEDŮ
- Přišly ty dokončovací materiály? - Ano, přišlo zateplení.
Teď ho instalujeme.
- Podívám se, když jsem tady. - Jistě.
SOK-RJU
Říká se, že lidem, kteří přežijí zážitek
na pokraji smrti, se to stává.
Ahoj, jak se jmenuješ?
V tom prchavém okamžiku
jim před očima probleskne celý život.
Stalo se to i mně.
To se ti povedlo!
Skvělá práce!
Vem si ji.
Ještě jednou zamkneš,
a vlámu se dovnitř.
- Sok-rju? - Čchösungu?
Panebože!
Já…
Mám tě rád.
Moc chvátáš, ještě si ublížíš.
Dej mi ruku, půjdeme pomalu.
A…
ve všech záblescích
z mého života byla ona.
Kamenná úprava?
Takže kus kamene!
O vteřinu déle, a mohl ses vážně zranit.
Když nad tím přemýšlím, nepohybuješ se v bezpečném prostředí.
Roxory, cihly, sklo a hřebíky.
Moc nebezpečné.
Musíš být architekt?
Asi jo. Miluješ to, proč bys toho nechával?
Ale dávej si pozor. Nos helmu a nějaký krunýř nebo něco.
Bože, mám takovou starost.
Proč nejdeš? Co děláš?
- Vyhrálas třetí místo. - Co?
Vyhrálas cenu v soutěži vaření.
O čem to mluvíš?
Jak to? Do žádné jsem se nehlásila.
To já, za tebe.
SOUTĚŽ ZDRAVÝ RECEPT
Pane Čoi?
Obvykle jídlo s sebou nedáváme, ale pro vás jsem udělal výjimku.
Hlavně ho co nejdřív doručte.
Děkuju vám.
Co je to za plakát?
Organizujeme i hodiny vaření.
Dal jsem to tam pro studenty.
Dnes je poslední den, chtěl jsem ho sundat.
SOUTĚŽ ZDRAVÝ RECEPT
POKYNY
OSUŠTE KUŘECÍ PRSA UBROUSKEM
DOCHUŤTE SOLÍ A PEPŘEM PODLE CHUTI
BE SOK-RJU
A co máš v plánu?
Rizoto s brokolicí a kuřetem!
BROKO-KVĚTÁKOVÉ RIZOTO S KUŘETEM
Promiň, že jsem se tě nezeptal.
Takže jsem vyhrála cenu?
Jo, třetí místo.
Ukaž.
TŘETÍ MÍSTO BE SOK-RJU
Pořádalo ji Korejské sdružení pro zeleninu.
Je to jen malá soutěž.
Přihlásit se dalo online.
To jídlo bylo tak dobré, myslel jsem, že to ničemu neuškodí.
To je k vzteku.
Mrzí mě to. Neměl jsem to dělat.
Jsem tak šťastná, až se zlobím.
Cože?
V tolika věcech jsem dřív byla první.
Ale nic mi neudělalo takovou radost jako tahle nevýznamná soutěž.
Fakt? Vážně?
Jo.
Chci vařit hrozně moc,
ale nikdo mě nevezme a nemám kam jít.
Říkala jsem, že je mi fuk, co si myslí ostatní,
ale to jde těžko.
Říkala jsem si: „Proč jsem taková?“ A zoufala jsem si.
Ale takhle mi přijde, že mi sama nebesa dala svolení dál to zkoušet.
To se mi ulevilo.
Myslel jsem, že se podíváš, kdo byl první a druhý.
Kdo vyhrál? Ukaž. Co má za jídlo?
„Li Su-a. Výhonky s pětizrnnou rýží.“
To není nijak novátorské.
14. DÍL SLADKÁ LÁSKA
Je to docela tradiční. Ukaž ještě.
Určitě jsi se třetím místem spokojená?
To jsem se lekla.
Proč tu tak stojíš?
Pan Kang je tabu.
Jestli s ním chceš chodit, tak přes mou mrtvolu, jasné?
A abys věděla, hodlám tu být do 100.
Tak nám bude přes 70.
„Nám?“
Řeklas „nám“?
Mami!
Jestli se chceš dožít 100, přestaň se cpát tímhle.
Za to můžeš ty!
Nemůžu si vylít vztek na tobě, tak ten stres zajídám!
Ano, dobře.
- Hej. - Fajn.
- Hej! - Jo, rozumím.
Nevyslechneš si, co ti chci říct?
Hej! S ním chodit nemůžeš! Ať se třeba propadnu!
O tom se ti nesmí ani zdát!
I s cestičku umetenou je život plný útrap.
Proč přilévat oleje do ohně?
Paní Do!
Snědla jsem svačinu, co jste mi včera dala,
a poctivě jsem si čistila zuby.
- Vážně? - Ano.
A hodně jsem se usmívala.
Na kamarády, na učitele.
Taky na tatínka.
Ti brouci už jsou určitě pryč.
Radši běž, Jon-du, nebo přijdeš pozdě do školy.
Tak jdeme, Jon-du.
Pojď.
Jde se.
Vím, že je pro mě moc dobrá.
Jistě také budete mít obavy.
Proto jsem se snažil přerušit všechen kontakt,
ale nedokážu to.
Dan-ho.
Běž dovnitř.
Hej! Proč mě zavíráš? Počkej!
- Dan-ho! - Jdi dovnitř, prosím tě.
Pro dnešek to bude nejlepší.
Říkals, že si mě vezmeš.
Že mě nedokážeš opustit.
Je to tak?
- Dovnitř. - Počkej.
Řekl jsi to!
Běž dovnitř! Hned!
Nechtěl jsem vás vylekat.
Vysvětlím vám, jak to všechno bylo…
Nechci to vědět.
- Prosím? - Nepotřebuju to vědět.
A i kdyby, nic se nezmění.
Mo-um je taková už od dětství.
Nedokáže ignorovat kohokoli v nouzi.
Když si šla koupit hračky a po cestě
uviděla stařenku, co prodává zeleninu,
radši od ní všechnu tu zeleninu vykoupila.
Dary na charitu, dobročinné vánoční známky.
Utratila za ně všechny třídní peníze.
Asi to bude tím.
Miluje Jon-du.
Viděla, jak jste na to sám, a zželelo se jí vás.
Neměl byste se proto vy ovládat?
Že takhle vyvádí, neznamená, že se máte přidat.
Máte děcko.
- Maminko… - Neříkejte mi tak!
Budu předstírat, že jsem to neslyšela.
Ať mezi námi sousedy už k podobným nepříjemnostem nedochází.
Hotovo. Můžeš jet!
Vedro, co?
To jste sem musel v létě?
No jo, už to tak je.
A co práce?
Ještě je to dost těžké.
Doufal jsem, že mě to rozptýlí.
Cože?
Nic. Jede další.
Nenechají nás ani nadechnout.
Couvej!
Tumáš. Tvoje cena.
Je těžší, než jsem čekal.
Taková je její váha.
Co tvoje ruka? Jak dlouho budeš mít sádru?
Můžu si ji sundat. Vytunil jsem ji.
To jsem rád. Ta ručka má spoustu práce.
Co děláš?
Nevím, jestli je to tím oceněním, ale přišly mraky žádostí.
Budeme mít práce až na půdu.
To není dobré. Chtěl jsem trochu ubrat.
Co to povídáš? Železo se musí kout, dokud je žhavé.
Vystřelíme na vrchol.
- Budu se ženit. - Co? Cože?
Budu se ženit.
Počkej. S kým?
- Se Sok-rju. - Se Sok-rju?
- Ta přítelkyně byla Sok-rju? - Dělej, že nic nevíš.
Ty kráso! Ale jak to?
Přátelé z dětství.
Jste jako rodina.
- To nemůžeš. - Mjong-u, nemluv a sedni si.
- No ale… - Posaď se.
Dostal jsi mě!
- Takže… - Jo?
- Jde o to, že… - Jo?
Takhle. Tadá.
Musím ji požádat o ruku.
Neznáš nějaký dobrý způsob? Máš zkušenosti.
Sung-hjo, jsem v tom profík.
Mám tě to naučit?
- Nejdřív… - Jo?
Jdi na basketbal. Ne, na baseball.
Pak se mezi směnami musíš objevit na té velké obrazovce.
Padneš na koleno a vytáhneš připravený prsten.
A ona spustí slzy!
Nemá ráda davy.
A už jen vytáhnout ji tam by mi dalo zabrat.
Tak jinak.
Představení. Vezmi ji do divadla.
Až sál potemní a padne opona, řekneš:
„Vezmeš si mě? Nebo spíš, pojďme se vzít.“
A ona spustí slzy!
Takhle se to ženám líbí?
Nekecám.
Vidíš, i Na-jun mi tleská.
Mileniálové a Generace Z jsou zajedno.
Aha.
- Udělejte to. - Vidíš?
Jestli chcete, aby vás na místě odmítla.
Ta nabídka k sňatku je důležitá jen pro vás.
Když ostatním nekoupíte lístky, nekazte jim zážitek.
Můj nápad to nebyl.
Pamatujte na tři zásadní věci.
Žádné publikum, obstojný prsten a upřímný dopis.
Není to moc obyčejné?
Jaký má smysl mít výjimečný jen ten den?
Udělejte výjimečným každý den s ní.
Máte pravdu.
Děkuju.
Já víc.
Kreslila jsem, ale pak jsem se zamilovala do toho domu, co jste postavil.
To mě sem přivedlo.
Nejprve to byl obdiv. A pak láska.
Pak se to pomíchalo a já byla zmatená.
Ale vrátila jsem se k obdivu.
Na-jun.
Ať jste šťastný.
To mi stačí.
Budu.
Slibuju.
VÍTĚZOVÉ SOUTĚŽE
„Třetí místo. Broko-květákové rizoto s kuřetem.
Be Sok-rju.“
Vyznala jsem se Dan-hovi.
Co?
- Ale odmítl mě. - Cože?
Mě to ale nepustilo.
Hej!
Nakonec přiznal, že mě má taky rád.
Došli jste k oboustranné shodě.
Takže šťastný konec.
Páni, nečekaná smršť.
Proč má ta tvoje historka tolik zvratů?
Ale řekl mi, že mě má rád
přímo před mojí mámou.
Omlouvám se ti.
Byla jsem zabraná do svého vztahu a zanedbávala jsem tě.
Jo. Záleží mi na tobě, a ani jsem nevěděla, co všechno prožíváš.
Fakt jsem to zvorala.
Promiň. Je mi to líto.
To já ti to neřekla.
Vstaň.
Musela jsi to mít těžké.
Moje pocity byly trochu kyselé, hořké i slané.
Někdy tak pálivé, že jsem myslela, že mě pálí žáha.
To je láska?
Je komplikovaná.
Stejně jako to durianové lízátko.
Páchne, ale chutná dobře.
Proto jsem se lásce až doteď vyhýbala.
Přesto ses zamilovala.
Jsem v pytli.
Tolik se ti ten Bahňák Man líbí?
No…
Nevím, jestli ho mám ráda, že je Bahňák Man, nebo Dan-ho.
Co bylo první? Vejce, nebo slepice? Já už nevím.
Co ty?
Tolik se ti ten Sung-hjo líbí?
Jo, líbí.
Láska nebeská!
Hej! Co si jen s mámou počnu?
Mám stejný problém.
Máma říkala, že to nedovolí, leda přes svoji mrtvolu.
Moje máma by tu mrtvolu zas udělala ze mě.
To je mizérie.
SOK-RJU
Co máš v plánu?
Dobrý den.
Vy jste mi pomohl opravit vozík.
Pamatujete si to.
V tomhle věku už bývám zapomnětlivá,
ale ty, kteří mi pomohli, si pamatuji a jsem jim vděčná.
To nic nebylo.
Stejně jako tady pana reportéra.
Dobrý den.
Dobrý.
Na zdraví.
Páni, to bylo jako z reklamy na pivo.
Dáte si ještě?
Ne, jedno je můj limit.
Chápu.
V životě jsem o hodně přišel.
Neměl jsem ponětí, že pivo chutná tak dobře.
Po pořádné celodenní dřině alkohol chutná nejlíp.
Nejlepší makgeolli v životě
jsem měl jako dobrovolník na stavbě sociálního bydlení.
- Dobrovolničil jste? - Ano.
Už od vysoké a teď kdykoli mám čas.
Nevíte, jestli ta organizace
opravuje také domy v chudinské čtvrti?
Chudinské čtvrti?
Víte o těch chatrčích na severu Hjerung-dongu?
Ta stará dáma tam žije.
Sám jsem tam byl. Žijí v mnohem horších podmínkách, než jsem tušil.
Máte příští týden čas?
Je to narychlo, ale pokusím se připravit, co se dá.
Uděláte to sám?
Ano.
Ne, to nebyl můj záměr.
Chtěl jsem vědět, zda o to jde zažádat.
Já vím.
Ale bude rychlejší, když to udělám sám.
Přijde mi teď trapné i vám poděkovat.
Ale no tak. Od čeho jsou přátelé?
Ano. Shodli jsme se, že jsme přátelé,
i když si pořád vykáme.
Vážíme si jeden druhého.
Ale přátelíte se i s Mo-um.
Ano.
Mo-um a já se máme rádi.
Co?
Ale její matka je proti.
Aha.
Já…
nevím, co dělat.
Chápu.
SOK-RJU
Jsem s Mo-um.
Počkejte.
Hej, to je… Dopil jste to?
Říkal jste limit jedna plechovka.
- Jestli chcete, můžu vám… - Ne, to stačí.
Jsem tak vynervovaná. Nechci jít na procházku.
Procházka je na stres nejlepší.
Posadíme se.
Odpočineme si.
Co děláš?
Tady je to dobré.
- Proboha. - Snaž se vypadat hezky.
Proč mi pořád říkáte, ať vystřízlivím? Nejsem opilý.
To pivo mělo přes pět procent alkoholu.
Můžeme se projít a sblížit.
- My? - Ne. Co?
- Prosím? - Ano.
- Co je s tebou? - Bože!
To není možné, že jsme na sebe takhle narazili!
To je ale náhoda!
To tedy jo.
Naše čtvrť je malá, co?
To jo.
- Líp to zahrát nesvedete? - Nepíšu recenze,
ale byl to ubohý výkon.
Vidíš? Já ti říkal, že na to neskočí.
No jo. Připravila jsem vám půdu.
Takže jestli chcete tancovat nebo mít svatbu, vyřešte si to sami.
Cože?
Jdeme.
Hej.
Hodně štěstí.
Pojď.
Co to…
Co to mělo být?
Neskutečný.
- Co děláš? - Co?
Jo.
- Pil jsi? - Trochu…
Ale jsem naprosto střízlivý.
Já taky.
Vím, že jsem tu noc byla namol,
ale pamatuju si vše.
Proč jsi mi nezavolal?
Kvůli mámě?
Chápu ji.
Taky bych odmítl.
Jo, já vím.
Přece kdo žádá dívku, aby byla jeho přítelkyní,
a byla to…
prakticky žádost o ruku,
že nejdřív požádá její matku?
Omlouvám se.
Myslel jsem, že přímočarost bude lepší než lež.
Tak jsem to nemyslela.
Nikdy jsi neřekl, že mě máš rád.
A dokonce jsi mě odmítl.
Tak proč jsi tak podstatné věci řekl mé mámě?
A ještě k tomu jsem tě políbila první já…
Proč jsi přestal?
Promiň.
Napadlo mě,
že jsem se dneska dost zpotil.
Co na tom záleží?
Není to slušné.
To, co děláš teď, není slušné.
Mám tě rád.
Po té nehodě v rodině
mi každý den přišel jako stav nouze.
Ale pak jsem uslyšel sirénu a objevila se záchranářka.
Zachraňovala lidi.
A pomohla Jon-du.
Ta spravedlivá žena zachránila i mě a já
pokorně přiznávám, že ji mám rád.
Když to slyším,
musím říct, že se slovy to fakt umíš.
Za peníze z článků
ti koupím spoustu dobrého jídla.
Myslíš, že to zvládneš? Já… Mám dost velký apetýt.
Tak budu víc psát.
BUFET Z JINÉHO SVĚTA
Tady to máte. Dobrou chuť.
Další je Seo Dži-jong.
Šálí mě zrak?
To jim na tteokbokki sypou zlato, nebo co?
Jak to, že je tam od rána taková fronta?
Číslo 57?
- Ano, to jsem já. - Tady to máte.
- Ať chutná. - Díky.
Cože?
- Mi-suk? - Bože! Zlato!
Co to je? Co děláš?
Co?
Co děláš? Zlato.
Prý se takhle brzy stojí fronty na značkové kabelky.
Tady ji teď stojí na tteokbokki.
Přesně, tak proč ho kupuješ? Sami ho máme dost.
Tak ho přines.
Na co? Proč?
„Poznej svého nepřítele a vyhraješ sto bitev.“
Poznáme svého nepřítele.
Ježíši.
Co?
Co je?
Jaké to je? Co?
Je to dobré.
Vaří tam dobře.
Není to dobré.
Kam se na tebe hrabou! Mají to moc kořeněné.
Žádná rafinovaná chuť.
Co z toho, když kšefty nejdou?
- Většina dní je chabá. - Ach jo, lidi dneska…
Chtějí hlavně, aby to pálilo.
Spálili si chuťové pohárky.
Mi-suk, mám to zabalit?
Co?
Ale nic. Dělal jsem si srandu.
Měl bych vymáchat hadry.
Ano, příští pátek.
Šlo by to?
Vážně? Dobře, děkuju.
Ano, dobře. Na shledanou.
- Ahoj. - Čau.
- Ještě sis neobjednal, že ne? - Ne.
Díky za jídlo.
To je dobrota.
Jak to dělají?
Tvůj nový pracovní zvyk?
Kdykoli půjdeme jíst, budeš to komentovat?
Pravděpodobně. Hele.
Jun mi dal ten seznam dobrých restaurací.
Kdybych měla žaludek v pořádku,
chodila bych tam a natáčela muk-bang videa.
Proč na mě tak koukáš?
Dělala jsem si srandu. Koukej teď, jak jím.
Vážně.
Co dělat to, co předtím?
Ve Státech jsi natáčela videa o vaření. Můžeš zas.
Ani nápad.
Lidi tam korejskou kuchyni neznali, mohla jsem si hrát na experta.
Tady by to nešlo.
Ale šlo. Tady by to šlo ještě líp.
Existuje už tolik talentovaných lidí.
A NerTube kanály jsou dneska už tak profi a kvalitní.
Jak bych to mohla udělat?
Můžu tě filmovat já.
- Ty? - Jo.
Hej.
- Mám to vypnout? - Jo.
- Moc to září. - Dobře.
Tak, mělo by to být. Stačí jen spustit nahrávání.
Cože? Už? Počkej!
Čím mám začít?
Suroviny mám.
Mám nejdřív uvařit vodu?
Počkat.
Ne, musím spařit brokolici a udělat kuřecí vývar.
Šéfkuchařko Be, proč ta nervozita? Neděláš to poprvé.
Nevím, ale jsem strašně nervózní.
Nevypadám na kameře divně?
Jsi krásná. Nejkrásnější na světě.
Poslední dobou je moje sebevědomí na bodu mrazu.
Jsem tak smutná.
Tak to napravíme.
Natáčí to.
Tvoje jídlo je fakt vynikající.
Vím to líp než kdo jiný.
Tak můžeme.
- Dobře, začneme. - Jo.
Připravena? Akce.
Dnes budeme vařit jídlo,
které jsem nazvala broko-květákové rizoto s kuřetem.
Už podle názvu to zní zdravě, viďte?
A popravdě ne moc vábně.
Ale dnes
se pokusím zbořit mýtus o tom, že zdravé jídlo není chutné.
Stalo se něco?
Byla jsem odmítnuta.
Jak to můžeš říct, takhle na rovinu?
Není proč to skrývat.
Ale stejně, není lidem většinou trapné, takhle to vyklopit?
Ne.
Byla jsem hrdá na to, že jsem do něj zamilovaná…
I když teď spaluju kalorie i svoje srdce.
Během cvičení pij. Dehydratace vede k úbytku svalové hmoty.
Ne, díky.
Napiju se pak.
Myslím, že to potřebuješ.
Vypadáš, že se rozbrečíš.
Ale…
- Do mě se nezamilovávej. - Cože?
Trenér a člen posilovny spolu nemůžou chodit.
Rozhodl jsem se plně věnovat práci.
Co to do něj vjelo? Přeskočilo mu?
Jsem doma.
Tady máš.
Co je? Tohle mi přece zvyšuje cukr.
Je to keto chléb z mandlové mouky.
Musela jsem pro něj až bůhvíkam.
Asi ses mi chtěla omluvit.
Jo, je mi to líto.
A bude mi
líto dál.
Protože hodlám s Dan-hem být.
Kvůli tobě mě přešla chuť k jídlu!
Řekla jsem ti, že nemůžeš!
Mami, Jon-du…
není Dan-hova dcera.
Je jeho neteř.
- Cože? - Jeho a Jon-duini rodiče…
Zemřeli při autonehodě.
Proto se o ni Dan-ho stará.
No a?
Mění se tím něco?
Když je neteř a ne dcera,
myslíš, že ti dovolím vídat se s ním?
Neprosila jsem tě o dovolení.
Po tom všem skončili jen sami dva.
Žádnou jinou rodinu nemají a říkám ti to,
protože…
je chci chránit.
Víš ty vůbec, co to znamená?
Musíš se stát její matkou!
Tisíckrát si přeješ, aby ses už o své dítě nemusela starat. A co o cizí?
Myslíš, že se jen tak můžeš starat o cizí dítě?
Mami.
Já…
si to pořád pamatuju.
Když umřel táta,
vyhodili tebe, mě a mé sestry
z babiččina domu.
Přes den jsi pracovala
a v noci ses učila
na zkoušku realitních makléřů.
Vychovávala jsi nás při práci,
a přitom jsi mě nikdy nenutila do učení.
Nikdy jsi nebyla posedlá známkami.
Ať už v kariéře nebo v čemkoli, vždycky jsi moji volbu respektovala.
Nemůžeš mě zkusit pochopit i tentokrát?
Nemůžu. V tomhle ne!
Jdi zítra na rande naslepo a do roka se vdej.
Nepůjdu na to rande, mami.
Všechno ostatní chápeš.
Proč jsi zrovna ohledně svatby tak staromódní?
Protože nechci, abys měla tak těžký život jako já.
Chci, aby si má dcera vzala muže, co bude dlouho žít
a mít kupu dětí.
Chci, abys vedle něj zestárla a sledovala děti, jak rostou!
Chci, abys měla normální, šťastný život!
Mami.
Já teď jsem šťastná.
Jsem víc než šťastná,
že jsem tvoje dcera a pracuju
jako záchranářka.
Líbí se mi Dan-ho
a chci být s Jon-du,
protože toužím být ještě šťastnější.
Dej si jen jeden krajíc. Víc by se ti na noc těžko trávilo.
Páni, nevyhodila to.
LI HJONG-GI – PADAJÍCÍ KVĚTY
„Jak krásné vidět lístek, když ví, že je čas jít?“
Jak dlouho tu jsi?
Sepsals mi ji k narozeninám.
Pamatuješ si to.
Tenkrát mi bylo tak 22, 23.
To už je dávno.
„Žene k růstu v bujné zeleni
a již brzy k plodné jeseni
mé mládí bledne, krásné jako květiny.“
Kdyby byl život jako roční období,
máme teď podzim?
Jo, jsme tak v půlce podzimu.
Nemyslíš, že z nás vzešlo pár dobrých plodů?
Cože?
Sok-rju se neztratí.
A Dong-džin si snad své místo ve světě najde.
Přestáli jsme žhavé slunce a spalující žár
a naše léto zplodilo vzácné ovoce.
Máš pravdu.
Miláčku.
Pojďme ten náš bufet zavřít.
Cože?
Mívals rád poezii
a moc hezky jsi kreslil.
Ale musels před perem dát přednost pánvičkám.
Odvedl jsi skvělou práci, Gun-siku.
To myslíš vážně?
Jo.
Tak to pojďme vyřešit, než nastane zima.
Zbytek podzimu strávíme obdivováním listí.
Tak co jet ještě jednou se Sung-hjovými rodiči na Soraksan?
To tak. Abys mi zas udělal strašné fotky?
Ne, teď mám čas!
Naučím se, jak se to dělá, a vyfotím tě hezky.
Chci jet i jinam. Tak na horu Nedžangsan.
Jasně, tak jo!
- A na Songnisan. - Dobře. Jo.
Ale kde je Nedžangsan?
- V provincii Čolla. - Aha.
- Kde je Songnisan? - A Čirisan.
Čirisan? Jak se tam vyškrábeme?
DEN D
Je to dnes.
Hej.
Co se děje?
Proč neteče?
Tati!
Tati, v koupelně neteče voda.
Neřekla ti to maminka?
Čistí nádrž na vodu. Dopoledne nepoteče.
Cože?
Chceš to?
JUN MJONG-U
Ahoj, Mjong-u.
Tam?
Dobře, hodně štěstí.
Čau.
Kruci!
Ale ne!
Zatraceně!
To snad ne!
Ahoj!
Kde se flákáš?
Svolala jsi nás sem ty!
- Jdeš pozdě! - Jo.
- Vážně? - Promiňte!
Zastavila jsem se v cestovní kanceláři.
Podívejte.
Poprosila jsem je o všechny výletní plavby, které mají.
Už?
Nač ten spěch?
Musíme si smluvit datum, nebo tu plavbu
nikdy nepodnikneme.
- Tohle je prémiový balíček. - Jo.
Poletíme první třídou z Inčchonu do Itálie.
Odtamtud loď vyplouvá!
První třída to dost prodraží.
Bude to náš první výlet do ciziny.
Jako dřívější oslava našich 60. narozenin.
- K šedesátinám? - Plavba začíná v Itálii.
Zahrnuje Řecko a Turecko.
- Ano. - Ježíši.
Hele, holky.
V Koreji je spousta míst, kde jsme nebyly.
Proč jezdit tak daleko?
Co když budeme mít mořskou nemoc?
Na to jsou už dneska účinné léky!
Přesně tak.
A v Koreji?
- Koreu procestujeme, až budeme staré. - Jo.
Pak už nebudeš moct jet do Evropy kvůli kolenům.
Jo, to má In-suk pravdu.
Každý den cítím na těle rozdíl. A loupe mi v kolenou.
- Viď? - Jo.
Dže-suk, podívej se.
Ten oceán má ale barvu. Není skvělá?
Představte si potkat tam tak muže.
- To je síla! - Páni.
Zavíráte bufet?
Proto jsem tě zval.
Majitel se dneska zbláznil, tak jez, co hrdlo ráčí.
Taková škoda.
Tteokbokki a smažené papriky.
Jsou výtečné.
Můžeš je chodit jíst k nám.
Teď se budu celé dny flákat.
Nechci obtěžovat.
Mám nabídku.
Prosím?
Hele,
nauč mě dělat hezký fotky.
Jo? Víš, co jsem si kvůli tomu od ženy vyslechl?
Musels vyfotit takový fotky?
Mám teď ze života peklo!
Vážně?
Dobře, naučím tě, jak na to.
Děkuju pěkně.
Je tu tak prázdno.
Když už jsme u toho,
mám tady takovou specialitku.
Můj miláček.
Vážně! Přísahám!
Tímhle dneska zaplatím za lekce.
Otevřu ji.
Můžeme, takhle za bílého dne?
Ale no tak. Jsem přece majitel.
A říkal jsem, že ten se zbláznil.
Stejně je to mojí ženy.
Platím za kurz.
V tom případě neodmítnu.
- Děkuji. - Za nic.
Jo, ta píše.
Uvědomíš si, kde máš vnitřní orgány.
Pane jo.
Je opravdu speciální.
Zase sis něco zapomněla?
Paní Do.
Jon-du.
Co tě sem přivádí?
Chci vám něco dát.
Co je to?
Tady.
Co je to?
Květina.
Dávám ji jen lidem, které mám ráda.
Chtěla jsem vám taky jednu dát.
Použila jsem na ni nejhezčí barvy.
Chceš mi ji dát?
Ano.
Poslední dobou se moc neusmíváte.
Co když budete mít taky brouky na srdci?
Vemte si ji a usmějte se.
Děkuju.
Čeká na mě chůva.
Mějte se hezky.
Dobře, ahoj.
Je tak milá.
A já naprosto příšerná.
Dobrý den.
- Dobrý den. - Je to připravené. Tady.
Děkuju.
VEZMEŠ SI MĚ?
Děkuju.
BROKO-KVĚTÁKOVÉ RIZOTO S KUŘETEM
Počet zhlédnutí vůbec nenarůstá.
DOMÁCÍ ŠÉFKUCHAŘKA BE 79 ZHLÉDNUTÍ PŘED 1 TÝDNEM
Jo, já bych na to taky nekoukala.
Je tam brokolice, květák a kuřecí prsa.
Taky bych to nejedla.
ČCHÖSUNG
Já zapomněla. Máme schůzku.
Čchösungu, čekals dlouho?
Omlouvám se!
Promiň, že tě nechávám čekat.
To nic. Nemuselas spěchat.
Máš mokré vlasy.
Co když se nastydneš?
To nevadí. Tak co dnes podnikneme?
Nejdřív si dáme něco dobrého k jídlu.
Zamluvil jsem místo.
Hezké!
Já s tebou ztloustnu.
To je můj sen.
Do háje.
Proboha, zadek je zničený.
Co? Čí zadek? Bolí tě zadek?
Ne, mě ne. Tvoje auto.
Když nejsi zraněná, o nic nejde.
Pojďme pro jistotu do nemocnice.
Není třeba. Nic mi není.
Pojďme se najíst. Mám hlad.
Opravdu jsi v pořádku?
Opravdu.
Jdeme.
Tohle je ta budova, za kterou jsi dostal cenu?
Hodně jsi vyrostl, Čchösungu.
Jako kluk ses za mnou krčil.
Moc hezky jsi dospěl.
Jsi první žena, která se ke mně chová takhle.
Samozřejmě taky poslední.
Hele.
Ale určitě je tohle vyhlášená restaurace?
Nejsou tu žádní zákazníci.
- Jen my. - Ano.
Je to tu vyhlášené.
To proto tu nejsou žádní zákazníci.
- Protože dnes… - Jo!
Nepoznáváš slavného šéfkuchaře?
Moc se nevyznáš.
Omlouvám se.
V pořádku.
Mám dnes důležitou osobní záležitost.
Dovolte.
Jako předkrm je tu bruschetta
s prvotřídním extra panenským olivovým…
- To je v pořádku. Vezměte to. - Jo.
Omluvte mě.
Ahoj.
Cože? Teď?
Páni!
Jo, dobře.
Super. Jsi skvělá.
Děje se něco?
Právě se mi narodilo dítě!
Moje žena rodí už od rána.
No teda.
Proč jste nám to neřekl?
Chtěl jsem,
ale všechno už bylo nachystané, a máte tak důležitý den.
- Ale i tak… - Počkejte.
Neměl byste jet?
Rychle. Měl byste za ženou.
Ano. S námi si nedělejte starost.
V tom případě se omlouvám,
ale vyrazím hned.
- Málem bych zapomněl! - Ano?
- Pane Čoi? - Ano?
Dort je v kuchyni.
- Držím palce. - Hodně štěstí.
- Vám taky! - Zlomte vaz!
Pane jo!
Teda.
Tak jsme asi dojedli.
- Půjdeme pak domů? - Jo.
Vlastně ne. Nemůžeme.
Dort šéfkuchaře…
Připravil nám dezert.
Nedáme si, než půjdeme?
- Tak dobře. - Fajn.
Díky za jídlo.
Nic se neděje. Ještě mám šanci.
Konec dobrý, všechno dobré.
Výsledky
jsou pro mě důležitější než proces.
To zvládnu.
Zvládnu to, ne?
Jdu na to.
V pořádku?
Proč jsi nedával pozor?
To muselo bolet.
Ahoj.
Dobře že jdeš.
Udělala jsem želé z žaludů. Vezmi si jedno s sebou.
Páni, děkuju moc.
Naši manželé
jsou prý spolu v bufetu.
Když si vzpomenu, jaký si vždycky drželi odstup.
Najednou jsou největší kamarádi. Legrační.
Že jo?
Mi-suk, chci s tebou o něčem mluvit.
Mluv.
Víš, ta plavba… Pojeďme všechny.
Já nevím. Rozmyslím se.
Jestli jde o peníze, zaplatím ti to.
Co?
Proč bys mi to měla platit?
No, protože s tebou chci jet.
A nestojí to tolik.
Přátelé tohle dělají.
Ne, nedělají.
Nenechám přátele půjčovat mi peníze.
Kdo by zaplatil tolik?
To slyším poprvé.
Nejsme jen tak nějaké kamarádky.
Přátelíme se 40 let.
A hlavně jsem ti vděčná za výchovu Sung-hja.
Za tu jsi mi platila.
Co?
Dávalas mi výplatu.
Byla jsem placená, tak proč vděk?
Za to ti přece musím být vděčná.
Vidím, že tě má moc rád.
Pečovala jsi o něj svědomitě.
To je fakt.
Jo, pečovala.
Když Sung-hjo a Sok-rju oba onemocněli,
nejdřív jsem se starala o něj, jeho vezla do špitálu.
Proč? Protože jsi mi za to platila.
Aby mi někdo nevyčetl, že se o něj starám špatně.
Hele. Kdy jsem ti něco vyčetla?
Nevyčetla.
Ale dalo se to vycítit.
Kdykoli jsi mi dala jako poděkování
něco navíc nebo dárkové poukazy na dovolenou,
víš, jak mi bylo?
Takhle jsi mě celá ta léta vnímala?
- Brala jsi mě někdy jako kamarádku? - Ty mě asi jako služku.
Proč bys mi jinak tu plavbu chtěla platit?
Lituješ mě?
To není lítost, ale přátelství.
A jestli sis tak připadala, trpíš komplexem méněcennosti.
- Komplexem méněcennosti? - Jo.
Už jsi skončila?
Ne, můžu pokračovat. Proč?
Nikdo si to o tobě nemyslí, jen ty se pořád shazuješ.
To je komplex méněcennosti. Je to komplex!
Já ti dám!
- Co děláš? - Ty mrcho!
Jsi odjakživa tak nafoukaná!
- Hej! - Pořád lidi poučuješ!
- Hej! - Koukáš na ně svrchu!
- Těma tvýma kukadlama! - Pusť!
Jak jsi mohla dělat, že jsme kamarádky, když mě tak nenávidíš?
Hej! Nech mě!
- Hej! - Jsi falešná.
Já věřila, že jsme kamarádky.
Tak já jsem tu ten blázen!
- Hej! - Hej!
- No tak! - Pusť mě!
Miláčku!
- Zlato, co je? - Co děláte?
- Pusť! - Miláčku!
- Co se to děje? - Co děláš?
- Co je to s tebou? - Miláčku!
Mezi námi je konec!
Už s tebou nikam nejdu!
Nápodobně! Příště dělej, že mě neznáš.
To mám v plánu!
Zrušíš si skupinový chat Levandule.
Ani náhodou! Dže-suk a In-suk jsou mi blíž!
Ne ne, mě mají radši!
- Miláčku! - Hej!
Pojďme domů. Promluvíme si o tom později.
Žádné později nebude!
S námi je konec!
- Dobře, tak jo! - Hele, ty!
Vrať krabičky na jídlo!
Vypadni!
- Omlouvám se! - Krabičky!
- Neboj se! - Pardon!
- Běžte! - Ty!
- Honem! - Kdo se takhle chová?
- To už stačí. - Pusť mě!
ATELIÉR IN
Ještě jsme nic nejedli.
Nevadí. Stejně to natočíme.
Vyšlo to. Připrav se na moje nové jídlo.
Co je? Na co se díváš?
Sok-rju, co se děje?
Matka je momentálně na chemoterapii.
Potřebuje pořádnou stravu, ale jezení jí dělá problémy.
Hledala jsem zdravý recept a našla ten váš.
Trvalo to, ale snědla plný talíř.
Děkuju.
Vyplatilo se.
Jo.
Tak proč brečíš?
- Co? - Protože je jako já.
Taky jsem si to zažila.
V puse jsem měla boláky.
Dělalo se mi šoufl i z vody,
ale všichni mi pořád říkali, ať jím.
Ale když slyším, že někomu moje jídlo chutnalo…
Dojímá mě to.
Dává mi to motivaci pokračovat.
Kvůli těm, kteří měli bolesti jako já,
anebo těm, kteří je stále mají.
Chci jim říct, že to přejde,
že se to zlepší, a to tím,
že jim nabídnu útěchu na talíři.
To určitě nikdo nesvede líp než ty.
Budu ještě víc makat na videích.
To je zvláštní.
Usmíváš se tak nádherně,
že se snad rozbrečím.
Proč?
Když vaříš rýži,
krájíš brambory
nebo kořeníš zeleninu,
občas si říkám, že mi to možná zlomí srdce.
Mrzí mě, že když jsi
byla nemocná a nemohla nic jíst,
nemohl jsem být s tebou.
Moc toho lituju.
Tak jsem si říkal…
Dovolíš mi
strávit s tebou zbytek života?
Co?
Takhle jsem to neplánoval.
Květiny jsou v autodílně, jídlo je pryč
a dort to nepřežil, ale…
Naštěstí
mám ještě tohle.
Sok-rju.
Vezmeš si mě?
Je mi líto.
Nemůžu si tě vzít.
Ne, nevezmu si tě.
Promiň.
Pravda!
Songham Industrial Development nás posledně odmítli.
Odmítli? Kdo?
- Prosím? - No…
Songhan.
Nemůžou to stavět, mají nasmlouváno něco jiného.
Jo.
Aha. Nepochopil jsem to.
Promiň, špatně jsem slyšel. Moje chyba.
Pardon, ale pan ředitel má návštěvu.
Který?
Vy.
- Já? - Ano.
Pane Čoi.
Říkal jste, že chcete fotky té chudinské čtvrti. Mám je.
Pane Kangu.
Takže ten den byl od rána divný.
Pomalu se nade mnou stahovala temná mračna.
Bylo to jako boží znamená.
„Nevyjde to.“
„Selžeš.“
„Odmítne.“
Taky jste to mohl odložit.
- Cože? - Co?
Ale nic. Pokračujte.
Nakonec nic nešlo podle plánu.
Ale jak mi radili, byli jsme sami.
A…
neměl jsem dopis, ale šlo mi to od srdce.
A náramek.
Že by ten náramek?
Náramek?
Na-jun mi říkala, ať koupím prsten, ale já…
Koupil jsem jí náramek.
Pochybuju, že to byl ten důvod.
Tak co jiného?
Proč moji nabídku odmítla?
Nechápu to.
Možná měla hlad.
Slyšel jsem, že ženy pak bývají přecitlivělé.
Ba jo.
To bude ono.
Máte pravdu. To bude tím.
Co ji znám, nikdy nesnesla být hladová.
Proto vždycky…
Měl jsem jí dát předtím najíst.
Rád jsem byl nápomocen.
Moc děkuju.
Sok-rju.
Vezmeš si mě?
Ta hamižná mrcha.
Jak si jich mohla přinést tolik?
Podívej těch krabiček.
Vyvářela jsem jí jako šílená.
Ale pravda je,
že tě o to nikdy neprosila.
Možná jo.
Taková drzost.
Kdo je, aby mi platila za výlet?
No a co, že má prachy?
Šlo jí o to, ponížit kamarádku?
Ale zlato, o tohle jí podle mě nešlo.
Jo, ona taková je.
Je tak milá a kultivovaná, až to lidi štve.
Vždycky mi záviděla.
Byla tak plná nenávisti!
Mně to tak nepřišlo.
Protože o tom nic nevíš.
Mrcha jedna zlá!
Navrhla jsem jí to.
Ale ona to vůbec neocenila!
Jak mohla být taková?
A ještě něco.
Bože, prohlásila…
Jak to u vás jde?
Tady je to zlé.
Co si o mně musí myslet, když mi takhle nabízí peníze?
Asi jsem případ pro charitu.
Tady to samé.
Ten vztek ji asi hned tak nepřejde.
Jak může takhle mařit dobré úmysly?
Co se pak sejít v bufetu?
Mrzelo mě, že by tu zůstala.
Dobře, budu tam.
Chtěla jsem pomoct. Co děláš?
- Posloucháš mě vůbec? - Jo, jistě!
Poslouchám.
Úplně to celé překroutila, vůbec mě nepochopila.
Proč se dneska nikdo neozývá na skupinový chat?
Mají dost jiných zpráv?
Tak oni se tu promenujou…
Udělám to.
Jon-du.
Naučím tě zavazovat si tkaničku tak, že už se ti nikdy nerozváže.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Ahoj, maličká.
Mo-um.
Ublížíš si, když budeš chodit s rozvázanýma tkaničkama.
Pořád se mi rozvazují.
Mám ti ukázat kouzlo, jak zůstanou vždycky zavázané?
Jo.
Tak hele.
Udělej takhle dvě smyčky jako králičí uši,
jedno ucho dej přes druhé,
protáhni ho spodem, skrz
a zase dopředu
a takhle je utáhni.
Hotovo!
Teď můžeš vyletět stokrát jak Superman,
a nerozvážou se ti.
Vážně? Hurá!
- Hotovo! - Hotovo!
Jdeme!
Hotovo.
Začaruju je, aby už se nikdy nerozvázaly.
Děkuju, Mo-um.
Rádo se stalo!
Fakt se takhle nerozvážou?
Jistěže ne.
Jako dítě jsem si je tak zavazovala pořád.
Jon-du!
Uděláme něco zábavného?
Raz, dva, tři!
Já teď jsem šťastná.
Líbí se mi Dan-ho
a chci být s Jon-du,
protože toužím být ještě šťastnější.
Takhle!
Maminko.
Džung Mo-um.
Proč jdeš domů tak pozdě?
- No… - Čekala jsem na tebe.
Ani jsem se nenavečeřela.
Honem běž pro nějakou čínu.
Dobře.
Dáš si džadžangmjon?
Co si dáš, Dan-ho?
Tak džamppong.
Dej si rýžové čapče nudle. Já si dám džamppong.
Jon-du, chceš džadžangmjon?
Jo, moc ráda.
Musíme si každý objednat něco jiného, ať můžeme ochutnávat.
To je výhoda, když je víc lidí.
Mami?
Chceš jít dál, Jon-du?
Umyjeme si ruce a počkáme na jídlo.
Dobře!
Tak pojď!
- Šup! - Počkejte.
Je těžká. Ponesu ji.
Není. Vždyť je jako pápěří.
Krmíte ji vůbec?
Ano, snažím se, ale neumím vařit.
To nepůjde.
Počínaje zítřkem ti ukážu, jak jsem skvělá kuchařka.
Pojď dál.
Jon-du!
Počkej na nás, máti!
Bože můj!
Otevřu!
Moment.
Gjong-džongu!
Nesledoval tě nikdo, že ne?
Snad ne.
A tady je bezpečno?
Co když přijde Mi-suk?
Večer sem nechodí.
Je tak rozčilená, že leží.
U nás totéž.
- Asi to potrvá. Co budeme dělat? - Já vím.
Ty se ale rvaly.
Jako v Pouliční bojovnici.
V čem že?
Pouliční bojovnice. To je…
Pořad. Neptej se, není to důležitý.
Napijeme se a něco vymyslíme.
Asi bych neměl.
- Ne? Tak budu pít sám. - Počkej.
Nemyslel jsem to vážně.
Neměli bysme se smát, tohle je vážná věc.
Dneska mi chutná nějak víc.
V bufetu už je přece zavřeno. Kde vězí?
Ahoj, Kangová.
Jo, všechno v pořádku.
Ne, ještě ne.
Co?
Někoho tam má?
Jak jsi mi to mohl udělat, Gun-siku?
To je zrada!
Čoi Gjong-džongu.
BUFET KOŘEN
- Hej! - Vzala jsem za ni první. Co děláš?
- Ne, já. Hej! - Uhni.
- Love shot! - Love shot!
Be Gun-siku!
Gjong-džongu!
- Co provádíte? - Dnes máme zavřeno!
Římský salát, čekanka.
Frisée.
Rozmarýn, pažitka, borůvky.
Rajčata, lilky.
Co s nimi provedu?
ČCHÖSUNG
Ano?
Prosím?
Zase vy.
Dobrý den.
Proč se vy dva pořád hádáte?
Zase tu pil sám a pak odpadl.
Ani jsi u toho pití nejedl,
proč jsi tak těžký?
Počkej.
Hej, počkej.
Posaď se na chvilku.
- Co? - Sedni si.
Čchösungu.
- Čchösungu. - Jo?
Vzpamatuj se.
Už střízlivíš?
To je Sok-rju.
Hej.
Ty…
Proč jsi mě odmítla?
Jak…
Jak jsi mohla říct, že si mě nemůžeš vzít?
Jsi namol. Promluvíme si, až vystřízlivíš.
Pro mě…
Bez tebe
můj život nemá žádnou chuť.
Ty…
Jsi jako moje sůl a cukr.
Jsi můj sezamový olej.
Jak jsi mohla…
Hej, prober se.
Půjdu, jestli se neprobereš.
Nemůžeš…
Co?
Co tu dělám?
Dál už jsem tě neunesla.
Sok-rju.
To bylo ale vyčerpávající.
- Teď už se dostaň domů sám. - Hej.
Řekni mi…
Proč jsi mou nabídku odmítla?
Říkalas, že si promluvíme.
Už jsem střízlivý.
Okno evidentně nemáš.
Říkala jsi, že mě miluješ.
Tak proč si mě nemůžeš vzít?
Tak, jak to je, nám skvěle vyhovuje.
Tak proč?
Mohlo by to být ještě lepší.
Byl bych tvoje střecha
a ty moje krokev.
Chránili bychom se před větrem
a deštěm a svítilo by na nás i dost slunce.
Byli bychom si blíž a byli bychom silnější.
A můžeme spolu prožít dlouhý a šťastnější život.
Proč…
myslíš, že dlouhý?
Možná nebude dlouhý.
Teď se můžu zdát v pořádku,
ale jednoho dne to tak třeba nebude.
Proč takhle přemýšlíš?
Taky nechci.
Ale nemůžu si pomoct, Sung-hjo.
Nebylo by divné, kdybych jednoho dne zas onemocněla.
Kdo ví?
Třeba se mi zítra stane něco strašného.
To platí i pro mě.
Ty jsi…
Zapomnělas na tu nehodu?
A nejsme to jen my.
To platí pro všechny.
Život je konečný
a smrt nevyhnutelná.
Všichni máme stejné podmínky.
Sok-rju.
Vím, co tě trápí.
Nemůžu říct, že se to nestane.
Nejsem bůh.
Ale jednu věc ti můžu říct jistě.
Chci s tebou…
strávit zbytek života.
Sto let.
Deset let.
Ne, i kdybych žil jediný den,
musím ho prožít s tebou.
Já taky.
Cítím to stejně.
Popravdě to chci strašně moc.
Tak…
přijmeš moji nabídku?
Jestli jsi ten náramek už nevrátil.
Co budu dělat?
Já ho ztratil.
Dělám si srandu.
Je doma. Hned pro něj dojdu.
Teto Hje-suk.
Mami…
SLADKÁ LÁSKA
HOŘKÝ ŽIVOT
LÁSKA OD SOUSEDŮ
Co spolu se Sung-hjem máte?
Jsme pár. Je to vážné.
Ona tě odmítla?
Zbláznila se?
Ne. Nemůže to být Sung-hjo.
Tví rodiče se vážně zlobí, co?
Už nás nachytali. Je mi to fuk!
Jsme tu taky. Ahoj!
To je super, Čchösungu.
Jsi jako architekt, co má na povel Hjerung-dong.
Viděla jsem to na dveřích bufetu. Stálo tam, že končí.
Odteď pro mě Hje-suk neexistuje.
Jsem taky proti. Nemám nejmenší chuť udělat z něj zetě.
Vezmeš si mě?
Překlad titulků: Vixo