SZERELEM A SZOMSZÉDBAN
- Megjöttek már az anyagok? - A szigetelőanyagok igen.
Már csináljuk a szigetelést.
- Megnézem, ha már itt vagyok. - Hogyne.
SEOK-RYU
Azt mondják, akiknek volt halálközeli élménye,
sokszor ugyanazt élik át.
Szia, hogy hívnak?
Abban a röpke pillanatban
lepereg az életük a szemük előtt.
Velem is így volt.
Ügyes voltál!
Jól van!
Ez a tiéd.
Ha bezárod az ajtót,
betöröm.
- Seok-ryu? - Choisseung?
Jaj…
Hát…
tetszel nekem.
Rohansz. Így megsérülhetsz.
Fogd a kezem, menjünk lassan!
És…
az életem összes jelenetében
ott volt Seok-ryu.
Kőburkolat?
Ez egy masszív kőszikla!
Egy hajszálon múlt, hogy nem esett nagy bajod.
Most elnézve egyáltalán nem biztonságos a környezeted.
Vasbeton, tégla, üveg és szögek.
Ez túl veszélyes.
Muszáj építésznek lenned?
Gondolom. Imádod. Hogy hagynád abba?
De akkor is vigyázz magadra! Vedd fel a sisakot, meg valami páncélt.
Jesszusom, halálra aggódom magam!
Miért nem jössz? Mit csinálsz?
- Harmadik lettél. - Tessék?
Díjat nyertél a főzőversenyen.
Mit beszélsz?
Nem is neveztem be, hogy nyerhetnék?
Én neveztelek be.
EGÉSZSÉGES RECEPTEK VERSENYE
Choi úr?
Sosem adunk ételt elvitelre, de önnel kivételt teszek.
Bárkinek is lesz, vigye gyorsan!
Köszönöm.
De mi ez a plakát?
Főzőtanfolyamunk is van.
A diákoknak tettem ki.
Ma van az utolsó nap, le akartam venni.
EGÉSZSÉGES RECEPTEK VERSENYE
ELKÉSZÍTÉS
TÖRÖLJÜK SZÁRAZRA A CSIRKEMELLET
SÓZZUK ÉS BORSOZZUK ÍZLÉS SZERINT
BAE SEOK-RYU
És mit főzöl?
Brokkolis-csirkés rizottót!
BROK-KARFIOLOS-CSIRKÉS RIZOTTÓ
Bocs, hogy a tudtod nélkül beküldtem.
És nyertem egy díjat?
Igen, harmadik lettél.
Muti!
HARMADIK HELYEZETT BAE SEOK-RYU
A Koreai Zöldség Szövetség rendezte.
Nem egy nagy verseny.
Bárki benevezhetett online.
Csak gondoltam, olyan jó volt, hogy biztos nem árthat.
Az agyamra mész.
Ne haragudj! Nem lett volna szabad.
Nagyon örülök, hogy az agyamra mész.
Tessék?
Eddig annyi mindenben első lettem.
De még sosem örültem ennyire egy harmadik helynek egy random versenyen.
Tényleg? Komolyan?
Igen.
Annyira szeretnék főzni,
de sehova sem vesznek fel, és nincs hova mennem.
Azt mondtam, nem érdekel, mit szólnak mások,
de nehéz volt.
Azon tűnődtem, miért vagyok ilyen. És úgy éreztem, reménytelen.
De mintha az égiek most engedélyt adtak volna, hogy próbálkozzak.
Megkönnyebbültem.
Azt hittem, először megnézed, ki lett az első és a második.
Ki lett az első? Nézzük! Mit főzött?
„Lee Su-a. Tavaszi gyökérzöldségek ötgabonás tápláló körettel.”
Ebben nincs semmi újdonság.
14. RÉSZ ÉDES SZERELEM
Inkább hagyományos. Hadd nézzem megint!
Biztos örülsz a harmadik helynek?
Megijesztettél.
Miért állsz itt így?
Kang úrról szó sem lehet.
Ha járni akarsz vele, csak a halálom után, jó?
De szólok, hogy száz évig fogok élni.
Akkor mi már 70 fölött leszünk.
„Mi”?
Azt mondtad, hogy „mi”?
Anya!
Ha sokáig akarsz élni, ne egyél ilyeneket!
Ez mind miattad van!
Rajtad nem tölthetem ki, ezért stresszevő lettem!
Igen. Jól van.
- Na! - Oké.
- Hé! - Jó, értem.
Hé, nem hallod, mit beszélek?
Hé! Nem járhatsz vele! Akkor se, ha a fene fenét eszik!
Ne is álmodj róla!
A kátyúk nélküli út is tele van nehézségekkel.
Gyújtóssal a kezedben akarsz besétálni a tűzbe?
Do néni!
Megettem a kekszet, amit tegnap tetszett adni,
és jól megmostam a fogam.
- Tényleg? - Igen.
És sokat mosolyogtam.
Rámosolyogtam a barátaimra és az óvónénire.
És apura is.
Biztos eltűntek a bogarak.
Elkésel az oviból. Indulás, Yeon-du!
Menjünk, Yeon-du!
Gyere!
És mentünk.
Tudom, hogy túl jó nekem.
Tudom, hogy ön is aggódik.
Próbáltam megszakítani vele a kapcsolatot,
de azt hiszem, nem megy.
Dan-ho!
Menj be!
Miért? Miért zársz be? Várj!
- Dan-ho! - Kérlek, menj be!
Szerintem így lesz a legjobb.
Azt mondtad, kellek neked.
És hogy nem tudsz elszakadni.
Oké?
- Menj be! - Várj!
Te magad mondtad!
Menj már be! Hallod?
Nem akartam megijeszteni.
Elmagyarázom, hogy történt…
Nem akarom tudni.
- Tessék? - Nem kell tudnom.
Nem változtatna semmin, ha tudnám.
Mo-eum mindig ilyen volt, kicsi kora óta.
Mindenkin muszáj segítenie.
Ha elment játékot venni, és az utcán
meglátott egy zöldséget áruló nénit,
inkább megvette tőle az összeset.
Közösségi láda. Karácsonyi vásár.
Az összes pénzét ezekre költötte az osztálynak.
Valószínűleg ez az oka.
Szereti Yeon-dut.
Megsajnált, hogy egyedül neveled.
Nem tudtad volna tartani magad?
Csak azért, mert ő így viselkedik, neked nem kéne belemenned!
Van egy gyereked!
- Anyuka… - Ne hívj így!
Úgy teszek, mintha nem hallottam volna, amit mondtál.
Remélem, nem lesz több kínos pillanatunk szomszédokként.
Kész. Mehetsz!
Meleg van, ugye?
Miért nyáron kellett jönnöd?
Ja, tudom.
És milyen a munka?
Hát, még nem elég nehéz.
Nem tereli el a gondolataimat.
Mi?
Semmi. Itt a következő teherautó.
Jesszus, szusszanni se tudunk!
Hé, menj hátra!
Tessék. A díjad.
Hú, nehezebb, mint hittem.
Ilyen súlya van egy díjnak.
De jól van a kezed? Meddig kell még a gipsz?
Most már levehetem. Csak megrándult.
Ez jó hír. A kéz sok mindenhez kell.
Mit csinálsz?
Lehet, hogy a díj miatt, de rengeteg megkeresést kapunk.
Nagyon sok munkánk lesz.
Az nem jó. Kicsit vissza akartam venni.
Mit beszélsz? Addig kell ütni a vasat, míg meleg.
A csúcsra fogunk törni.
- Megnősülök. - Mi? Mit mondtál?
Megnősülök.
Mi? Kit veszel el?
- Seok-ryut. - Seok-ryut?
- Seok-ryu a csajod? - Tégy úgy, mintha nem tudnád.
Azta! De hogy lehet ez?
Gyerekkori barátok vagytok!
Mintha rokonok lennétek.
- Nem lehet. - Myeong-u, fogd be és ülj le!
- Vagyis… - Ülj le!
Azt a mindenit!
- És… - Igen?
- Az a helyzet… - Igen?
Ez. Tádám!
Meg kell kérnem a kezét.
Tudsz valami jó módszert? Van tapasztalatod.
Seung-hyo, profi vagyok.
Jó ég! Én tanítsalak meg?
- Először is… - Igen?
Vidd el kosár… Nem. Baseballmeccsre.
Aztán két játék között feltűnsz a nagy kivetítőn.
Akkor fél térdre ereszkedsz, és előveszed a gyűrűt.
És akkor sírva fakad!
Nem szereti a tömeget.
És már oda elvinni is problémás lenne.
Van más módszer is.
Egy előadás. Vidd el színházba!
Ha kialszanak a fények és legördül a függöny, akkor mondd neki.
„Hozzám jössz feleségül? Nem. Házasodjunk össze!”
És akkor sírva fakad!
A nők tényleg szeretik az ilyesmit?
Nem vicc.
Látod? Még Na-yun is megtapsolta az ötletet.
Az Y és a Z generáció jóváhagyja.
Értem.
- Rajta! - Látod?
Csináld, ha azt akarod, hogy ott helyben kikosarazzon.
A lánykérés csak neked fontos.
Ha nem fizeted ki a többiek jegyét, ne tedd tönkre az előadást.
Nem az én ötletem volt.
Ezt a három dolgot jegyezd meg!
Közönség nélkül, szép gyűrű és egy szívből jövő levél.
De nem túl átlagos ez?
Mi értelme, ha csak az a nap különleges?
Tegyél minden közös napot különlegessé!
Igazad van.
Köszi.
Én köszönöm.
Régen rajzoltam, de megláttam az egyik házadat, és beleszerettem.
Azért jöttem ide.
Először csodáltalak. Aztán szerelemmé alakult.
Minden összekavarodott, én meg összezavarodtam.
De újra a csodálat mellett döntöttem.
Na-yun!
Légy boldog!
Az elég nekem.
Az leszek.
Megígérem.
A RECEPTVERSENY GYŐZTESEI
„Harmadik helyezett. Brok-karfiolos-csirkés rizottó.”
„Bae Seok-ryu.”
Megmondtam Dan-hónak, hogy tetszik.
Micsoda?
- De visszautasított. - Micsoda?
De kitartottam.
Hé!
És végül bevallotta, hogy én is tetszem neki.
Akkor közös megegyezéssel rendeztétek.
Hepiend.
Hú, micsoda fordulat!
Miért van ennyi csavar a sztoritokban?
De pont anya előtt mondta,
hogy tetszem neki.
Bocsáss meg, barátom!
Annyira lefoglalt a saját kapcsolatom, hogy elhanyagoltalak.
Nagyon fontos vagy nekem, mégsem tudtam, hogy ennyi minden történt veled.
Komolyan, ez nem volt szép tőlem.
Ne haragudj! Nagyon sajnálom.
Én nem mondtam el neked.
Állj fel!
Biztos nehéz volt.
Az érzéseim olyanok voltak, mint a savanyú, a keserű és a sós íz.
Néha annyira intenzívek voltak, hogy azt hittem, ég a gyomrom.
Ilyen a szerelem?
Bonyolult.
Mint a kedvenc duriános cukrod.
Büdös, de jó íze van.
Ezért kerültem a szerelmet idáig.
De mégis szerelmes lettél.
Megszívtam.
Ennyire tetszik Lapályember?
Hát…
Nem tudom, azért tetszik, mert Lapályember, vagy azért, mert Dan-ho.
Melyik volt először? A tyúk vagy a tojás? Már nem tudom.
És veled mi van?
Ennyire tetszik Seung-hyo?
Igen.
Tetszik neki!
Na! Mit csináljak anyával?
Nekem is ugyanez a problémám.
Anya azt mondta, nem engedi, csak a holttestén át.
Anya meg az én holttestemen át.
Ez annyira gáz.
SEOK-RYU
Mit csinálsz?
Jó napot!
A múltkor ön segített megjavítani a kocsimat.
Igen. Emlékszik?
Ebben a korban már mindent elfelejtek,
de azokra emlékszem, akik segítenek, mert hálás vagyok nekik.
Semmiség volt.
Mint annak az újságírónak.
Nahát!
Igen.
Istenem!
Hú, ez olyan volt, mint egy sörreklám!
Kér még egyet?
Nem, csak egyet ihatok.
Értem.
Eltékozoltam az életemet.
Nem tudtam, hogy ilyen jó a sör.
Az ital mindig egy nehéz nap után a legfinomabb.
A legjobb makgeolli, amit ittam…
azután volt, hogy házépítő önkéntesnek jelentkeztem.
- Házépítő önkéntesnek? - Igen.
Az egyetem óta önkénteskedem, és most is megyek, ha van időm.
Nem tudja, hogy az a szervezet
javításokat is végez a viskóvárosokban?
Viskóvárosokban?
Ismeri a nyomornegyedet Hjelung felső részén?
Ahol az a múltkori idős asszony is lakik.
A saját szememmel láttam, és a körülmények sokkal rosszabbak, mint hittem.
Ráér jövő héten?
Kicsit necces, de próbálok minél jobban felkészülni.
Egymaga akarja csinálni?
Igen.
De én nem így gondoltam.
Az érdekel, hogy lehet jelentkezni.
Tudom.
De gyorsabb lenne, ha én csinálnám.
Már a hálálkodásért is lelkifurdalásom van.
Ugyan, mire valók a barátok?
Igen. Megbeszéltük, hogy barátok leszünk,
de még mindig magázódunk.
Tiszteletből.
De maga Mo-eum barátja is.
Igen.
Szeretnénk járni.
Micsoda?
De az anyja nem engedi.
Értem.
És…
nem tudom, mit csináljak.
Értem.
SEOK-RYU
Mo-eummal vagyok.
Várjon!
Hé, az az… mindet megitta?
Azt mondta, csak egyet ihat.
- Ha kell még, veszek… - Nem, ez elég.
Annyira kivagyok, hogy belehalok. Nem akarok sétálni.
Nincs jobb a stressz ellen a sétánál.
Üljünk le egy kicsit!
Pihenjünk egyet.
Mi bajod?
Ez kényelmesnek tűnik.
- Jesszus! - Hé, próbálj jól kinézni!
Nem vagyok részeg, miért hajtogatta, hogy józanodjak ki?
Abban a sörben, amit megivott, több mint 5% alkohol volt.
És séta közben is összemelegedhetünk.
- Mármint mi? - Nem. Tessék?
- Hogy? - Igen.
- Mi bajod? - Jesszusom!
El se hiszem, hogy így összefutottunk!
Micsoda véletlen!
Igaz.
Elég kicsi ez a környék, nem?
Az, tényleg.
- Elég gáz színjáték. - Nem szórakoztatóipari újságíró vagyok.
De ez borzalmas volt.
Látod? Mondtam, hogy nem lesz jó.
Mindegy. Összehoztuk a találkát.
Táncoljatok, vagy házasodjatok össze! Innen rajtatok múlik!
Micsoda?
Menjünk!
Hé!
Sok sikert!
Gyere, menjünk!
Mi a…
Mi a fene?
Ezt nem hiszem el!
- Mit csinálsz? - Tessék?
Igen.
- Ittál? - Egy kis…
De teljesen józan vagyok.
Én is.
Tudom, nagyon részeg voltam akkor,
de mindenre emlékszem.
Akkor miért nem hívtál fel?
Anya miatt?
Megértem, mit érez.
Én is nemet mondtam volna.
Tudom. Aha.
Ki kér meg valakit, hogy legyen a barátnője,
ami…
tulajdonképpen lánykérés,
az anyjától?
Ne haragudj!
Gondoltam, az egyenesség jobb, mint a hazugság.
Nem így értettem.
Nekem sosem mondtad, hogy tetszem.
És lepattintottál, mikor én bevallottam.
De miért anyának mondtad azokat a szavakat?
Ráadásul én csókoltalak meg előbb…
Miért hagytad abba?
Ne haragudj!
Csak belegondoltam,
hogy ma többször is leizzadtam.
Na és mit számít az?
Nem volt helyénvaló.
Amit most csinálsz, az sem helyénvaló!
Tetszel nekem.
Miután a családomat baleset érte,
az életemben mindennap egy vészhelyzet.
De aztán meghallottam a szirénát, és megjelent egy mentős.
Embereket mentett meg.
És segített Yeon-du is.
Az a derék nő megmentett engem,
és bevallom, hogy tetszik.
Na ezek után tényleg igaz,
hogy a szavak mestere vagy.
A pénzből, amit a cikkeimmel keresek,
sok finom kaját tudok venni.
Szerinted bírni fogod? Nekem… nagyon jó az étvágyam.
Akkor még több cikket írok.
NEM EVILÁGI CSEMEGEBOLT
Kész a rendelés. Jó étvágyat!
Következik Seo Ji-yeong.
Mi a fene?
Aranyat szórnak a tteokbokkira, vagy mi?
Hogyhogy ilyen sor áll itt kora reggel?
Ötvenhetes?
- Igen! - Kész a rendelés.
Jó étvágyat!
Mi van?
- Mi-suk? - Jesszus! Szívem!
Ez mi? Mit csinálsz?
Mi?
Mit csinálsz? Szívem!
A dizájnertáskáért sorba kell állni boltoknál.
Most már a tteokbokkinál is csinálják.
Miért is vetted meg ezt? Bőven van itt is.
Hozd ide azt a tteokbokkit!
Miért? Minek?
„Ha ismerjük az ellenséget, száz csata se veszedelem.”
Ismerjük meg az ellenséget!
Jesszus!
Mi az?
Mi a baj?
Mi van? Mi az?
Finom.
Jól főznek.
Nem finom!
Ez semmi a tiédhez képest! Túl erőteljes az íze.
Nincs semmi ízletes aromája.
Na és, ha nem megy az üzlet?
- A legtöbb nap sikertelen kísérlet. - Manapság a népek…
Csak erős ízekre vágynak.
Tönkrement az ízlelésük.
Mi-suk, abbahagyjam?
Micsoda?
Nem érdekes. Csak hülyéskedtem.
Ki kell mosnom a konyharuhákat.
Igen, jövő pénteken.
Lehetséges?
Tényleg? Jó, köszönöm.
Igen, rendben. Viszhall!
- Szia! - Helló!
- Nem rendeltél még, ugye? - Nem.
Köszönöm az ételt.
Hú, de jó!
Hogy csinálják?
Ez valami új munkaszokás?
Ezt csinálod, ha valahol valami jót eszünk.
Lehet. Majdnem elfelejtettem.
Myeong-u megadta a jó éttermek listáját.
Bár rendben lenne a gyomrom!
Elmennék sok étterembe, és csinálnék mukbang videókat.
Miért bámulsz így?
Csak vicceltem. Nézd, eszem!
Tényleg.
Miért nem folytatod inkább?
Főzős videókat csináltál Amerikában. Itt is elkezdhetnéd.
Kizárt.
Ott nem ismerik a koreai konyhát, csak előadtam magam szakértőként.
Itt más lenne.
Dehogyis! Itt sokkal jobban menne.
Nagyon sok tehetséges ember van.
És a NerTube csatornák most már teljesen profik és jó minőségűek.
Hogy versenyezhetnék ezzel?
Majd én felveszem.
- Te? - Aha.
Hé!
- Jobb enélkül? - Igen.
- Túl fényes. - Oké.
Oké, így jó. Csak elindítom a felvételt.
Micsoda? Máris? Várj!
Mivel kezdjem?
A hozzávalókat előkészítettem.
Először forraljak vizet?
Várj!
Nem, először blansírozom a brokkolit, és alaplét főzök.
Bae séf, miért ilyen ideges? Nem most csinálja először.
Nem tudom. De nagyon ideges vagyok.
Nem nézek ki furán a videón?
Gyönyörű vagy. A legszebb a világon.
Az önbizalmam a béka feneke alatt van.
Szomi vagyok.
Akkor feldobunk egy kicsit.
Na, megy a kamera!
Nagyon jól főzöl.
Én mindenkinél jobban tudom.
Mehet.
- Akkor kezdjük. - Jó.
Elkészülni, tessék!
A mai ételünk
a brok-karfiolos-csirkés rizottó.
A neve alapján egészségesnek tűnik, ugye?
Bevallom, nem hangzik túl jól.
De ma
megpróbálom megcáfolni azt a tévhitet, hogy az egészséges étel nem finom.
Szia, valami baj van?
Kikosaraztak.
És ilyen őszintén bevallod?
Nincs miért eltitkolni.
De a legtöbben szégyellnék ezt, nem?
Nem.
Büszkén rajongtam érte…
bár most a kalóriákat és a szívemet is égetem.
Edzés közben inni kell. A kiszáradástól csökken az izomtömeg.
Kösz, de nem.
Majd utána iszom.
De úgy látom, most kéne.
Mindjárt sírva fakadsz.
De azért…
- Ne szeress belém! - Tessék?
Az oktatók nem járhatnak vendégekkel.
Úgy döntöttem, hogy a munkának szentelem magam.
Ennek mi baja? Megkattant?
Megjöttem!
Tessék.
Ez meg mi? Azt mondtad, megemeli a vércukrot.
Ketokenyér mandulaliszttel.
Tök messzire kellett elmennem érte.
Gondolom, ez bocsánatkérés.
Igen, ne haragudj!
És…
továbbra is bocsánatot kérek.
Mert Dan-hóval leszek.
Te lány, most miattad elment az étvágyam!
Mondtam, hogy nem engedem!
Anya, Yeon-du…
nem Dan-ho lánya.
Az unokahúga.
- Micsoda? - Mindkettejük szülei…
Meghaltak egy balesetben.
Ezért neveli Dan-ho.
Na és?
Min változtat ez?
Ha az unokahúga és nem a lánya,
azt hitted, akkor majd áldásom adom rátok?
Nem azért mondtam, hogy engedélyt kérjek.
Annyi tragédia után csak ők ketten maradtak.
Egymásnak ők a család, és csak azért mondom el neked…
mert…
meg akarom védeni őket.
Tudod egyáltalán, hogy mit jelent ez?
Akkor az anyukája leszel!
Az ember még a saját gyerekétől is számtalanszor a falra mászik.
Szerinted tudsz így gondoskodni valaki más gyerekéről?
Anya!
Én…
emlékszem.
Miután apa meghalt,
téged, a nővéreimet és engem
kidobtak a nagyi házából.
Napközben dolgoztál,
éjjel tanultál,
hogy ingatlanügynök lehess.
Mikor elkezdtél dolgozni,
sosem kényszerítettél rá, hogy tanuljak.
Nem erőltetted a jó jegyeket.
Akár a pályaválasztásról, akár másról volt szó, elfogadtad a döntéseimet.
Nem próbálnál meg most is megértő lenni?
Nem tudok. Ebben nem!
Menj el a vakrandira holnap! És menj férjhez még év vége előtt!
Nem megyek vakrandira, anya.
Minden másban olyan megértő vagy.
A házassággal hogy lehetsz ilyen régimódi?
Mert nem akarom, hogy olyan nehéz életed legyen, mint nekem!
Olyan férjet akarok a lányomnak, aki sokáig él,
és sok gyerekkel ajándékozza meg.
Hogy együtt öregedjetek meg, és lássátok felnőni őket!
Boldog és normális életet akarok neked!
Anya!
Most is boldog vagyok.
Az, hogy a lányod lehetek,
és mentősként dolgozhatok,
boldogsággal tölt el.
De nagyon tetszik Dan-ho,
és szeretnék Yeon-duval lenni,
mert úgy még boldogabb lennék.
Csak egy szelet kenyeret egyél. Megüli a gyomrot éjszakára.
Hú, ezt nem dobta ki!
LEE HYEONG-GI: HULLÓ SZIRMOK
„Mily csodás látni, hogy távozik, aki tudja, hogy mennie kell?”
Mikor jöttél le?
Ezt te rajzoltad a születésnapomra.
Még emlékszel?
Olyan 22-23 éves lehettem.
Jaj, mintha egy másik életben lett volna!
„Amint buja, zöldellő növényzet
és gyümölcsöt adó ősz felé közeleg,
ifjúságom szépségesen hervad el, akár egy virág.”
Ha az élet a négy évszak,
akkor mi már az ősznél járunk?
Hát, valószínűleg az ősz derekán.
De szerinted azért sikerült jó gyümölcsöt hoznunk?
Micsoda?
Seok-ryu sikeres lett.
Dong-jin lassan megtalálja a helyét a világban.
Az égető Nap és rekkenő hőség után
szerintem a nyarunk csodás gyümölcsöket hozott.
Igaz.
Szívem!
Zárjuk be a vendéglőt!
Micsoda?
Régen szeretted a verseket,
és olyan jól rajzoltál.
De toll helyett serpenyőt ragadtál, hogy megéljünk.
Derekasan helytálltál, Geun-sik.
Komolyan mondod?
Igen.
Szóval rendezzük el a dolgainkat, mielőtt beköszönt a tél.
Éljük meg úgy az őszt, hogy a lombokat csodáljuk!
Mi lenne, ha megint elmennénk a Szorakszanba Seung-hyo szüleivel?
Micsoda? Hogy még több szörnyű fotót csinálj?
Nem, most már van időm!
Megtanulom, hogy kell előnyös képeket csinálni.
A Nedzsangszanhoz is. És sok más helyre.
Igen, menjünk!
- És a Szongniszanba. - Oké!
De hol van a Nedzsangszan-hegy?
- Csolla tartományban. - Értem.
- Szongniszan? - És Csiriszan.
Csiriszan? Azt hogy másszuk meg?
A NAGY NAP
Eljött a nagy nap.
Na!
Mi van?
Miért nincs víz?
Apa!
Apa… nincs víz a fürdőszobában!
Anyád nem mondta?
Ma tisztítják a víztartályt. Délig nem is lesz.
Micsoda?
Kéred ezt?
YOON MYEONG-U
Szia, Myeong-u!
Azt?
Oké, sok sikert!
Szia!
Basszus!
Ne már!
A fenébe!
Bakker!
Hahó!
Mi van?
Te hívtál ide minket!
- Erre elkésel. - Na!
- Ne már! - Bocsi!
Beugrottam egy utazási irodába.
Ezt nézzétek!
Elkértem az összes elérhető hajóutas csomagajánlatot.
Máris?
Nagyon türelmetlen vagy.
Ki kell találnunk egy dátumot,
vagy sose megyünk.
- Ez egy prémium csomag. - Aha.
Business osztályon repülünk Incshonból Olaszországba.
És onnan indul a hajóút!
A business osztály nagyon drága.
Ez lesz az első tengerentúli utunk.
Vegyük 60. szülinapi előajándéknak.
- Hatvanadik? - Olaszországból indul a hajó.
És érinti Görögországot és Törökországot.
- Igen. - Jesszus!
Ne már!
Itt is van egy csomó hely, amit nem láttunk!
Miért mennénk olyan messzire?
És ha tengeribetegek leszünk?
Most már jó gyógyszerek vannak rá!
Igen.
És Koreában?
Majd akkor utazgatunk, ha öregebbek leszünk.
A térded miatt később nem tudsz elmenni Európába.
Igen, In-suknak igaza van.
A testünk napról napra változik. És recseg a térdem.
- Ugye? - Igen.
Jae-suk, nézd csak!
Látod, milyen színű a víz? Nem csodás?
Képzeld el, hogy megismersz egy pasit!
- Annyira hihetetlen! - Azta!
Lehúzod a rolót?
Ezért mondtam, hogy gyere el.
A tulaj ma megőrült, egyél, amennyi beléd fér!
Milyen kár!
A tteokbokki és a rántott paprika.
Annyira finom!
Nálunk is ehetsz, majd csinálok.
Mostantól szabad leszek, egész nap ráérek.
Nem lehet.
Alkut ajánlok.
Micsoda?
Figyelj,
taníts meg jó fotókat csinálni.
Oké? Tudod, mennyit nyaggat az asszony emiatt?
Miért csináltál olyan jó képeket?
Pokollá tetted az életemet!
Valóban?
Oké, akkor mindenképp megtanítalak.
Hálás köszönet!
Olyan üres a hely.
És ha már itt tartunk,
hadd mutassak neked valami különlegeset!
A drágaságom
Esküszöm! Komolyan!
Ma ezzel fizetek a tanításért.
Felbontom.
Nem baj, hogy csak dél van?
Ugyan! Én vagyok a tulaj.
És mondtam, hogy megőrült.
Amúgy is a nejemért csinálom.
Kifizetem a tanfolyamot.
Akkor nem utasíthatom vissza.
- Köszönöm. - Nincs mit.
Bizony!
Az ember minden egyes szervét érzi tőle.
Azta!
Nagyon különleges.
Jesszus, megint itt hagytál valamit?
Do néni!
Yeon-du!
Hát te?
Szeretnék adni valamit.
Mit?
Tessék!
Mi ez?
Egy virág.
Azoknak adom, akiket szeretek.
És akartam adni egyet.
A legszebb színeket választottam.
Ezt nekem csináltad?
Igen.
Mostanában nem tetszik mosolyogni.
Mi van, ha bogarak vannak a szívében?
Azért adom, hogy mosolyogjon.
Köszönöm.
Vár a bébiszitter.
Kellemes napot!
Oké, szia!
Milyen édes!
Én meg szörnyű vagyok.
Jó napot!
- Jó napot! - Minden kész. Tessék!
Köszönöm.
HOZZÁM JÖSSZ FELESÉGÜL?
Köszönöm.
BROK-KARFIOLOS-CSIRKÉS RIZOTTÓ
Nem lett több megtekintés.
BAE HÁZI SÉFMESTER 79 MEGTEKINTÉS 1 HETE
Hát igen, én se nézném meg.
Brokkoli, karfiol és csirkemell.
Én sem enném meg.
CHOISSEUNG
Elfelejtettem, hogy találkozunk.
Choisseung, sokat vártál?
Bocsi!
Bocsi, hogy megvárattalak!
Semmi baj. Nem kellett volna rohanni.
Még vizes a hajad.
Nehogy megfázz!
Semmi baj. Na és mit csinálunk ma?
Először is eszünk valami finomat.
Foglaltam asztalt.
Szuper!
Dagi leszek miattad.
Erről álmodom.
Mi a franc?
Jaj, ez fájt!
Micsoda? Fáj valamid?
Nem nekem. A kocsidnak.
Nem baj. A fő, hogy te jól vagy.
De azért menjünk be a kórházba.
Nem kell. Semmi bajom.
Inkább együnk! Éhes vagyok.
Tényleg jól vagy?
Aha, tényleg.
Menjünk enni!
Szóval ezért az épületért nyerted a díjat?
Jól megnőttél, Choisseung.
Kis korunkban mindig mögém bújtál.
Nagyon kikupálódtál.
Te vagy az első nő, aki így viselkedik velem.
És te leszel az utolsó is.
Figyelj!
Biztos, hogy híres ez a hely?
Nincs egy vendég sem.
- Csak mi vagyunk. - Igen.
Tényleg híres.
És oka van, hogy nincsenek vendégek.
- Az, hogy ma… - Igen!
Nem tudod, milyen híres a séfünk?
Semmit sem tudsz.
Elnézést kérek!
Semmi gond.
Csak egy fontos ügyet kellett elintéznem.
Szabad?
Az első fogás bruschetta.
Csúcsminőségű extra szűz olívaolajjal…
- Semmi baj. Vegye csak fel! - Igen.
Elnézést!
Igen.
Mi? Most?
Azta!
Oké.
Jól van. Ügyes vagy.
Valami baj van?
Megszületett a kisbabánk!
A feleségem hajnal óta vajúdott.
Nahát!
De miért nem mondta?
Akartam.
De mindent előkészítettünk, és ez egy nagyon fontos nap.
- De akkor is… - Pillanat!
Akkor most nem kéne mennie?
Gyorsan! Menjen a feleségéhez!
Igen, menjen! Miattunk ne aggódjon!
Akkor bocsánat,
de már megyek is.
- Majd elfelejtettem! - Mit?
- Choi úr! - Igen?
A torta a konyhában van.
- Minden jót mára! - Minden jót!
- Magának is! - Minden jót!
Jó ég!
Hú!
Gondolom, akkor végeztünk.
- Hazamenjünk? - Igen.
Vagyis ne. Nem lehet.
A séf tortája.
Desszertet is készített.
Nem esszük meg, mielőtt elmegyünk?
- Dehogynem. - Oké.
Köszönöm az ebédet.
Semmi baj. Még van esélyem.
Minden jó, ha vége jó.
Nekem
az eredmény fontosabb, mint a folyamat, ugye?
Menni fog.
Menni fog, ugye?
Hajrá!
Jól vagy?
Miért nem vigyáztál jobban?
Ez biztos fájt.
Szia!
Jó, hogy jössz.
Jaj! Makkzselét csináltam. Vigyél belőle!
Nahát! Nagyon köszönöm.
Hallom, a férjeink
a vendéglőben vannak együtt.
Szomszédok vagyunk, mégsem voltak olyan jóban.
Most hirtelen összemelegedtek. Érdekes.
Tudom.
Mi-suk, beszélni szeretnék veled valamiről.
Mondd!
Tudod, a hajóút, amit beszéltünk? Menjünk együtt!
Nem tudom. Meggondolom.
Ha a pénz a gond, kifizetem neked.
Tessék?
Miért fizetnéd ki?
Hát, mert veled szeretnék menni.
És nem olyan nagy összeg.
Barátok közt belefér.
Nem.
Nem olyan, mintha baráti kölcsönt adnál.
Ki fizetne ki ennyit?
Még nem is hallottam ilyet.
De a miénk nem átlagos barátság.
Hanem már 40 éves.
És ami a legfontosabb, hálás vagyok, hogy felnevelted Seung-hyót.
Azt már kifizetted.
Tessék?
Adtál érte fizetést.
Kifizetted, miért lennél hálás?
Attól még lehetek hálás érte.
Látom rajta, mennyire szeret.
Remekül gondját viselted.
Ez igaz.
Így van.
Mikor mindkettő beteg lett,
Seung-hyót vittem előbb a kórházba.
Miért? Azért, mert fizettél érte.
Nehogy azt mondd, hogy nem vigyázok a drága fiadra.
Mikor mondtam én ilyet?
Sosem mondtad.
De éreztem.
Amikor plusz pénzt adtál hó végén,
vagy ajándékutalványt az ünnepekre köszönetképpen,
tudod, milyen rossz volt?
Egész idő alatt ezt gondoltad rólam?
- A barátnődnek tekintettél egyáltalán? - Inkább cselédnek néztél.
Különben miért fizetnéd ki az utat?
Sajnálsz? Szánalomból?
Nem szánalomból. Barátságból.
És ha így érezted, a kisebbségi komplexusod miatt van.
- Kisebbségi komplexusom? - Igen.
Befejezted?
Nem, még folytathatom. Miért?
Senki sem gondolja ezt rólad, saját magad nézed le.
Ez a kisebbrendűségi komplexus. Komplexus!
Te!
- Na! - Te dög!
Mindig is beképzelt voltál!
- Na! - Folyton kioktattál mindenkit!
- Na! - És lenéztél!
- Ilyen képet vágtál! - Eressz!
Miért színlelted, hogy a barátnőm vagy, ha titokban végig gyűlöltél?
Hé! Eressz el!
- Na! - Kétszínű voltál!
De én azt hittem, barátok vagyunk!
Hé! Én vagyok a bolond!
- Na! - Hé!
- Na! - Eressz már el!
Szívem!
- Szívem, mi a baj? - Szívem, mit művelsz?
- Hagyd! - Szívem!
- Mi folyik itt? - Mit műveltek?
- Mi ütött beléd? - Szívem! Hé!
Köztünk mindennek vége!
Többé nem barátkozom veled!
Én is ezt akartam mondani! Nem is kell megismerned többé!
Pont ezt akarom!
Lépj ki a Levendula chatcsoportból!
Ki is lépek! Jae-suk és In-suk velem van jóban!
Nem, engem jobban szeretnek!
- Szívem! - Hé!
Most menjünk haza! Majd máskor megbeszéljük.
Nem lesz máskor!
Befejeztük! Vége!
- Oké, jó! - Hé, te!
Kérem a dobozaimat!
Tűnés!
- Bocsi! - Hozd vissza!
- Nem kell! - Bocsánat!
- Tűnés! - Na, elég!
- Gyorsan! - Ki viselkedik így?
- Na jó, elég! - Eressz el!
Még mindig nem ettünk semmit.
Nem baj. Úgyis videózni akartunk.
Jól alakult. Készülj az új receptemre!
Mi az? Mit nézel?
Seok-ryu, mi a baj?
Anyukám jelenleg kemoterápiát kap.
Megfelelően kell táplálkoznia, de nem nagyon tud enni.
Egészséges ételt kerestem. Láttam a tiédet.
Meglepődtem. Evett egy egész tállal.
Köszönjük.
Az őszinteséged átment.
Igen.
Akkor miért sírsz?
- Mondd! - Mert olyan, mint én.
Nekem is ilyen volt.
Tele volt a szám sebekkel.
Még a víztől is hányingerem lett,
de folyton azt mondta mindenki, hogy ennem kell.
És hogy valakinek ízlett az étel, amit kitaláltam…
Nagyon meghatódtam.
Ezért akarom ezt csinálni.
Akik átélték azt a fájdalmat, amit én,
akiknek még mindig fájdalmaik vannak,
mondhatom, hogy kitartás,
és minden rendbe fog jönni,
egy tányérnyi vigaszt kínálva.
Biztos senki sem tudná jobban nálad.
Még jobban odafigyelek a videókra.
Ez fura.
Olyan szépen mosolyogsz,
én meg mindjárt sírva fakadok.
Miért?
Mostanában, ha rizst főzöl,
krumplit szeletelsz
vagy zöldséget sózol,
néha úgy érzem, megszakad a szívem.
Mikor beteg voltál,
és nem tudtál enni semmit…
Nagyon sajnálom, hogy nem tudtam ott lenni melletted.
Mélységesen bánom.
Ezért azon tűnődtem…
Vajon engednéd-e,
hogy életed végéig veled legyek?
Micsoda?
Hát, eredetileg nem így terveztem.
A virágok a szerelőnél vannak, az étel ott maradt,
a torta tönkrement, de még mindig…
Szerencsére,
ez még mindig megvan.
Seok-ryu.
A feleségem leszel?
Ne haragudj!
Nem mehetek hozzád.
Nem megyek hozzád.
Bocsáss meg!
Így van!
A Szonghani Ipari Park a múltkor visszautasította az ajánlatunkat.
Visszautasította? Ki mondta?
- Micsoda? - Hát…
a Szonghani Ipari Park.
Határidőgond miatt nem folytathatják az építkezést.
Jól van.
Értem. Azt hittem, másra gondoltál.
Bocs, félreértettem. Az én hibám.
Elnézést, a vezérigazgatót keresik.
Melyiket?
Téged.
- Engem? - Igen.
Choi úr!
Azt mondta, kéne pár fotó a viskóvárosról. Csináltam.
Kang úr!
Kezdettől fogva fura volt az a nap.
A szorongás sötét felhői lassan betöltötték az eget.
Mintha egy égi jel lett volna.
„Nem fog sikerülni.”
„Kudarcot vallasz.”
„Ki fog kosarazni!”
Akkor el kellett volna napolnia.
- Tessék? - Hogy?
Semmi. Folytassa!
Végül semmi sem ment úgy, ahogy elterveztem.
És utasítás szerint nem volt közönség.
És…
nem levél volt, de szívből jött.
És a karkötő.
A karkötő volt a baj?
Karkötő?
Na-yun azt mondta, gyűrűt vegyek, de…
Karkötőt vettem helyette.
Kétlem, hogy ez lett volna a baj.
Akkor mi lehetett?
Miért kosarazna ki Seok-ryu?
Nem értem.
Lehet, hogy azért, mert éhes volt.
Azt mondják, a nők érzékenyek, ha éhesek.
Igaza van.
Ez az.
Igen. Ezért.
Kicsi korunk óta sosem bírta, ha éhes volt.
Ezért mindig…
Jaj, ennünk kellett volna, mielőtt megkérdezem.
Örülök, hogy segíthettem.
Köszönöm szépen!
Seok-ryu!
Leszel a feleségem?
Az az aljas némber!
Hogy hozta ide mindet?
Jesszus, nézd mennyi doboz!
Én hülye ennyi kaját adtam neki.
Pontosabban
igazából sosem kérte szerintem.
Vagy mégis.
Mit képzel magáról?
Ki ő, hogy kifizesse az utamat?
Na és, ha gazdag?
Miért vág fel egy barát előtt?
De szívem, egyáltalán nem azt akarta.
De, ő ilyen.
Kedvesen és kifinomultan felhúz mindenkit.
Mindig is irigy volt rám.
Mindig is gyűlölt!
Hát én nem vettem észre.
Mert neked fogalmad sincs semmiről!
Jaj, de gonosz egy némber!
Neki akartam jót, azért ajánlottam fel.
De nem értékelte a jó szándékot!
Hogy lehet ilyen?
És még valami…
Jesszus, azt mondta…
Ott mi a helyzet?
Itt nem állnak jól a dolgok.
Mennyire lenézhet, hogy így ajánlotta fel a pénzt.
Mintha alamizsnára szorulnék.
Itt sem.
Egyhamar nem fog elmúlni a dühe.
Így semmibe venni a jó szándékot?
Gyere a vendéglőbe később!
Sajnáltam, hogy Mi-suk kimarad.
Oké, megértem.
Csak segíteni akartam. Hé, mit csinálsz?
- Figyelsz egyáltalán? - Persze!
Figyelek.
Hogy forgathatta ki a szavaimat, és érthetett félre ennyire?
Miért van ilyen csend a chatcsoportban?
Nem érnek rá megnézni az üzeneteket?
Most meg mindenki szeme láttára együtt mennek mindenhova…
Majd én.
Yeon-du!
Megtanítom neked, hogy kösd meg a cipőfűződet, hogy sose oldódjon ki.
- Jó napot! - Jó napot!
Szervusz, kicsim!
Mo-eum! Jaj nekem!
Eleshetsz, ha nem kötöd meg a cipőfűződet!
De mindig kikötődik!
Mutassak egy bűvös módszert, amivel sosem fog kikötődni?
Igen!
Figyelj!
Csinálunk két hurkot, olyat, mint a nyuszi füle!
Aztán egyiket a másik fölé,
utána alulról áthúzzuk
előre,
utána megszorítjuk így.
Kész!
Most már akár százszor is elrepülhetsz Supermannel,
nem fog kioldódni!
Tényleg? Éljen!
- Kész! - Kész!
Menjünk!
Kész.
Elmondtam egy varázsigét, hogy sose kötődjön ki.
Köszönöm, Mo-eum!
Szívesen!
Tényleg nem oldódik ki, ha így kötöd meg?
Tényleg.
Mindig így kötöttem meg, mikor kicsi voltam.
Yeon-du!
Csináljunk valami jópofát?
Egy, kettő, három!
Most is boldog vagyok.
De nagyon tetszik Dan-ho,
és szeretnék Yeon-duval lenni,
mert úgy még boldogabb lennék.
Így!
Anyuka!
Jung Mo-eum!
Miért ilyen későn jössz haza?
- Hát… - Vártalak.
Nem is tudtam vacsorázni!
Rendelj gyorsan valami kínait!
Jó.
Jajangmyeon? Jjamppong?
Te mit ennél, Dan-ho?
Jjamppongot.
Egyél japchae rizst! Én kérek jjamppongot.
Yeon-du, kérsz jajangmyeont?
Igen, azt szeretem!
Mind mást kérünk, hogy többfélét ehessünk.
Ez a jó abban, ha többen vagyunk.
Anya?
Yeon-du, bejössz velem?
Megmossuk a kezünket, mire hozzák az ennivalót.
Oké!
Na gyere!
- Ez az! - Várjon!
Nehéz. Majd én beviszem.
Nem nehéz. Sőt, nagyon is sovány.
Adsz neki enni rendesen?
Persze, igyekszem, bár nem tudok főzni.
Ez nem járja.
Holnaptól megmutatom neked, milyen fantasztikusan főzök.
Menjünk be!
Yeon-du!
Várj, anya!
Jaj nekem!
Kinyitom az ajtót!
Egy pillanat!
Gyeong-jong!
Nem követett senki, ugye?
Nem hinném.
De biztonságos itt?
És ha Mi-suk idejön?
Este sosem szokott idejönni.
És olyan dühös lett, hogy inkább ledőlt.
Nálunk is ez van.
Egy ideig így lesz. Mit csináljunk?
Na de ilyet, ahogy egymásnak ugrottak!
Benne lehetnének a Street Woman Fighterben.
Miben?
Street Woman Fighter. Egy…
Egy műsor. Ne kérdezd! Nem kell tudnod.
Igyunk egyet, és közben kitalálunk valamit.
Szerintem nem jó ötlet.
- Tényleg? Akkor egyedül iszom. - Várj!
Nem komolyan mondtam
Most nem kéne nevetgélnünk. Ez komoly dolog.
Jaj, miért esik ma ilyen jól?
Mostanra már be kellett volna zárnia. Hol marad már?
Kang asszony!
Igen, minden rendben.
Nem, még nem.
Tessék?
Valakivel?
Hogy teheted ezt velem, Geun-sik?
Megcsalsz!
Choi Gyeong-jong!
ROOT VENDÉGLŐ
- Na! - Én fogtam meg előbb. Mit csinálsz?
- Én fogtam meg előbb! Na! - Eressz!
- Karolós feles! - Karolós feles!
Bae Geun-sik!
Gyeong-jong!
- Mit csináltok? - Ma zárva vagyunk!
Római saláta, cikória.
Fodros endívia.
Rozmaring, snidling, áfonya.
Paradicsom, padlizsán.
Mit csináljak ezekből?
CHOISSEUNG
Halló!
Micsoda?
Megint te vagy az?
Jó estét!
Miért veszekszetek ennyit?
Megint egyedül alkoholizált és beájult.
Nem is ettél semmit ivás közben,
miért vagy ilyen nehéz?
Várj!
Várjál már!
Ülj le ide egy kicsit!
- Mi? - Ülj le!
Choisseung!
- Choisseung! - Mi van?
Szedd össze magad!
Kezdesz józanodni?
Seok-ryu.
Hé!
Te…
Miért kosaraztál ki?
Hogy…
Hogy mondhattad, hogy nem jössz hozzám?
Részeg vagy. Beszéljük meg, ha józan leszel!
Nekem…
Nélküled…
az életem teljesen élvezhetetlen.
Te vagy…
Te vagy nekem a só és a cukor.
Te vagy a szezámmagolaj.
Hogy tudtál…
Hé, ébredj!
Vagy itt hagylak!
Nem lehet…
Mi van?
Mit keresek itt?
Eddig tudtalak elhozni.
Seok-ryu.
Jesszus, kivagyok!
- Innen vidd haza magad! - Figyelj!
Mondd meg…
miért kosaraztál ki.
Mondhatod. Kijózanodtam.
Jól vagyok.
Akkor nem ájultál el.
Azt mondtad, szeretsz.
Akkor miért nem jössz hozzám?
Tökéletes így, ahogy most vagyunk.
Akkor minek?
De még jobb lehetne.
Én lehetnék a tető neked,
te pedig nekem a gerenda.
Menedék a széltől és esőtől,
de sütkérezik a napfényben.
Erősebbek lehetnénk. Közelebb egymáshoz.
És hosszú, boldogabb életet élhetnénk együtt.
Miért…
gondolod, hogy sokáig fogunk élni?
Lehet, hogy nem lesz hosszú.
Lehet, hogy most jól vagyok,
de előfordulhat, hogy nem így lesz.
Miért gondolkozol ilyesmiken?
Én sem akarok.
De nem tehetek róla, Seung-hyo.
Nem lenne semmi furcsa abban, ha egyszer megint megbetegednék.
Ki tudja?
Holnap is történhet velem valami szörnyűség.
Velem is.
Elfelejtetted…
a múltkori balesetet?
Nemcsak velünk van így.
Hanem mindenki mással is.
Az élet véges,
a halál elkerülhetetlen.
Mindenkire ugyanez vonatkozik.
Seok-ryu.
Tudom, mitől félsz,
és nem mondhatom, hogy nem történik meg.
Nem vagyok isten.
De egyvalamit biztosan tudok.
Veled…
akarom leélni az életem.
Száz évet.
Tíz évet.
Nem, ha csak egy napig élhetek,
az veled legyen!
Én is.
Ugyanígy érzek.
És tényleg annyira szeretném.
Akkor…
hozzám jössz feleségül?
Ha nem vitted még vissza a karkötőt.
Mit csináljak?
Másnap elhagytam.
Csak hülyülök.
Otthon van. Mindjárt idehozom.
Hye-suk néni!
Anya…
ÉDES SZERELEM
KESERŰ ÉLET
SZERELEM A SZOMSZÉDBAN
Mi van köztetek Seung-hyóval?
Együtt járunk. Komoly.
Kikosarazott?
Elment az esze?
Nem. Nem lehet Seung-hyo.
A szüleid nagyon kiakadtak, ugye?
Hát, már úgyis lebuktunk. Nem izgat!
Mi is itt vagyunk. Hahó!
Ez nagyon menő, Choisseung.
Olyan vagy, mint Hjelung-dong építésze.
Láttam a bolt ajtaján. Azt volt kiírva, hogy bezárnak.
Hye-suk mostantól nem létezik a számomra.
Én is ellenzem. Nem akarom, hogy a vejem legyen.
Hozzám jössz feleségül?
A feliratot fordította: Kwaysser Erika