DRAGOSTEA DE ALĂTURI
- Au venit materialele pentru finisaje? - Cele pentru izolații.
Le instalăm acum.
- O să verific, dacă tot sunt aici. - Desigur.
SEOK-RYU
Se spune că cei care au fost în pragul morții
au adesea trăiri similare.
Bună, cum te cheamă?
În acea clipă trecătoare,
viața le trece prin fața ochilor.
La fel și mie.
Ai fost super!
Bravo!
Îți dau asta.
Dacă-ți mai încui ușa,
o s-o sparg.
- Seok-ryu? - Choisseung?
Doamne!
Eu…
te plac.
Ești prea grăbit. Poți să te rănești.
Dă-mi mâna și mergem încet.
Și…
în toate scenele
era și Seok-ryu.
O dală de piatră?
A fost o bucată masivă de piatră!
O secundă mai târziu, și te-ai fi rănit grav.
Acum, că mă gândesc, mediul tău nu e sigur deloc.
Armătură, cărămidă, sticlă și cuie.
E prea periculos.
Chiar trebuie să fii arhitect?
Normal că da. Îți place, cum să te lași?
Totuși, fii atent! Poartă-ți casca și pune-ți o armură sau ceva.
Doamne, sunt foarte îngrijorată!
De ce nu vii? Ce faci?
- Ești pe locul trei. - Ce?
La un concurs de gătit.
Ce tot spui?
Nu m-am înscris, cum să câștig?
Te-am înscris eu.
CONCURS DE REȚETE SĂNĂTOASE
Dle Choi?
De obicei nu dăm mâncare la pachet, dar am făcut o excepție pentru dvs.
Dar trebuie să le duceți repede.
Mulțumesc.
Dar ce e acest afiș?
Avem și cursuri de gătit aici.
L-am afișat pentru studenții noștri.
E ultima zi, voiam să-l dau jos.
CONCURS DE REȚETE SĂNĂTOASE
INSTRUCȚIUNI
USCAȚI PIEPTUL DE PUI
CONDIMENTAȚI CU SARE ȘI PIPER DUPĂ GUST
BAE SEOK-RYU
Ce plănuiești să faci?
Rizoto cu broccoli și pui.
RIZOTO CU BROCCOLI, CONOPIDĂ ȘI PUI
Scuze că am introdus-o fără permisiune.
Deci am câștigat un premiu?
Da, locul al treilea.
Arată-mi!
LOCUL AL TREILEA BAE SEOK-RYU
A fost organizat de Asociația Coreeană a Legumelor.
E un concurs restrâns.
Oricine se putea înscrie online.
Mâncarea ta mi s-a părut foarte bună, am zis că n-ar strica.
Ce enervant!
Îmi pare rău. Nu trebuia să fac asta.
Sunt atât de fericită, că e enervant!
Poftim?
Am fost prima la multe lucruri înainte.
Dar n-am fost niciodată așa de fericită să iau locul trei în concursul ăsta.
Pe bune?
Da.
Vreau atât de mult să gătesc,
dar nimeni nu mă angajează și n-am unde să mă duc.
Am zis că nu-mi pasă de ce cred alții,
dar mi-a fost greu.
Mi-am zis: „De ce sunt așa?” M-am simțit deznădăjduită.
Dar parcă cerurile mi-au dat voie să încerc în continuare.
E o ușurare.
Credeam că o să verifici cine a fost primul și al doilea.
Cine a fost primul? Să văd. Care a fost rețeta?
„Lee Su-a. Rădăcinoase de primăvară și cinci feluri de orez.”
Nu e foarte inovator.
EPISODUL 14 DRAGOSTE DULCE
E tradițională. Mai arată-mi o dată.
Sigur ești mulțumită că ești a treia?
M-ai speriat.
De ce stai aici așa?
Dl Kang este inaccesibil.
Dacă ai de gând să fii cu el, fă-o doar după ce mor, bine?
Și, ca să știi, o să trăiesc până la 100 de ani.
Noi o să avem peste 70 de ani atunci.
„Noi”?
Ai spus „noi”?
Mamă!
Dacă vrei să trăiești mult, nu mai mânca de-astea!
E din cauza ta!
Nu pot să te cert, așa că mănânc de stres!
Da, bine.
- Hei! - Bine.
- Hei! - Da, înțeleg.
Hei, nu auzi ce spun?
Hei! Nu poți să ieși cu el! Poate să cadă și cerul!
Nici să nu visezi!
Chiar și când ai un drum lin în viață, tot e greu.
De ce să iei lemne și să intri direct în foc?
Dnă Do!
Dnă Do, am mâncat gustările pe care mi le-ai dat ieri
și m-am spălat bine pe dinți.
- Da? - Da.
Și am zâmbit mult.
Am zâmbit la prietenii mei și la educatoare.
Am zâmbit și la tata.
Sunt sigură că nu mai sunt gândaci acum.
Întârzii la școală. Ar trebui să pleci, Yeon-du.
Yeon-du, să mergem!
Haide!
Am plecat.
Știu că e prea bună pentru mine.
Știu că o să vă faceți griji.
Așa că m-am străduit să rup legătura cu ea…
dar nu cred că mai pot.
Dan-ho.
Hei, du-te în casă!
De ce? De ce mă încui? Stai!
- Dan-ho! - Du-te înăuntru!
Cred că e cel mai bine.
Ai spus că mă iei.
Ai spus că nu poți renunța la mine.
Bine?
- Du-te înăuntru. - Stai!
Tu ai spus-o!
Înăuntru! Acum!
Scuze că v-am speriat.
O să explic cum s-a întâmplat…
Nu vreau să știu.
- Poftim? - Nu trebuie să știu.
Și n-o să se schimbe nimic dacă știu.
Mo-eum a fost mereu așa de când era mică.
Nu poate ignora nimic demn de milă.
Dacă se ducea să cumpere jucării
și vedea o bătrână vânzând legume,
cumpăra toate legumele ei.
Fonduri caritabile, timbre de Crăciun.
Își cheltuia toți banii pe ele pentru clasa ei.
De aceea face asta, probabil.
O iubește pe Yeon-du.
Și îi e milă de tine că o crești singur.
Așa că ar fi trebuit să încerci să-ți păstrezi calmul.
Dacă se comportă așa, nu înseamnă că trebuie să faci ca ea.
Ai un copil.
- Mamă… - Nu-mi spune așa!
O să mă prefac că n-am auzit ce ai spus.
Sper că nu vom mai avea momente jenante ca vecini.
Gata. Pleacă!
E cald, nu?
De ce a trebuit să vii vara?
Nu-i așa?
Și, cum e munca?
Destul de grea.
Credeam că o să mă distragă.
Poftim?
Nimic. Mai vine un camion.
Doamne, nu ne dau răgaz deloc.
Hei, du-te în spate!
Poftim, ia-l! E premiul tău.
E mai greu decât credeam.
Asta e greutatea unui premiu.
Mâna ta e bine? Cât o să ții ghipsul?
Pot să-l dau jos acum. Tocmai l-am ajustat.
Ce bine! Mâna asta are mult de lucru.
Ce faci?
Poate că e din pricina premiului, dar primim multe solicitări.
O să fim foarte ocupați.
Nu e bine. Voiam să muncesc mai puțin.
Ce tot spui? Trebuie să batem fierul cât e cald.
O să fim în vârf.
- Mă căsătoresc. - Ce? Ce-ai zis?
Mă căsătoresc.
Stai așa. Cu cine?
- Cu Seok-ryu. - Seok-ryu?
- Iubita ta e Seok-ryu? - Prefă-te că nu știi!
Măiculiță! Dar cum se poate?
Sunteți prieteni din copilărie.
Practic, sunteți rude.
- Nu poți face asta. - Myeong-u, taci și stai jos!
- Adică… - Stai jos!
Mamă!
- Deci… - Da?
- Chestia e că… - Da?
Așa. Uite.
Trebuie s-o cer în căsătorie.
Știi vreo metodă bună? Ai experiență.
Seung-hyo, sunt profesionist.
Doamne! Vrei să te învăț?
- În primul rând… - Da?
Du-te la un meci… Nu. Pe un stadion.
Apoi, între reprize, trebuie să apari pe ecran.
Atunci te așezi în genunchi și scoți inelul pe care l-ai pregătit.
O să-nceapă să plângă!
Nu-i plac locurile aglomerate.
Și s-o duc acolo ar fi dificil.
Mai e o cale.
Un spectacol. Du-o la o piesă de teatru.
Când se sting luminile și se lasă cortina, îi spui:
„Vrei să te măriți cu mine? Nu, hai să ne căsătorim!”
O să-nceapă să plângă!
Femeilor chiar le plac chestiile astea?
Nu e de glumă.
Vezi? Până și Na-yun aplaudă ideea.
Milenialii și Gen Z aprobă.
Am înțeles.
- Fă așa! - Vezi?
Dacă vrei să fii respins pe loc, fă așa!
Cererea în căsătorie e importantă doar pentru tine.
Dacă nu plătești biletele celorlalți, nu strica spectacolul!
N-a fost ideea mea.
Ține minte trei lucruri:
fără public, un inel frumos și o scrisoare din inimă.
Dar n-ar fi prea obișnuit?
Ce rost are, dacă doar ziua aceea e specială?
Fiecare zi împreună cu ea trebuie să fie specială.
Ai dreptate.
Mulțumesc.
Eu îți mulțumesc.
Înainte desenam, dar am văzut o casă făcută de tine și mi-a plăcut.
De asta am venit aici.
La început a fost admirație. Apoi a fost iubire.
S-a amestecat totul, am fost confuză.
Dar acum e iar admirație.
Na-yun.
Să fii fericit!
E suficient.
O să fiu.
Promit.
CÂȘTIGĂTORII CONCURSULUI
„Locul al treilea. Rizoto cu broccoli, conopidă și pui.”
„Bae Seok-ryu.”
I-am spus lui Dan-ho că îl plac.
Ce?
- Dar m-a respins. - Ce?
Dar am insistat.
Hei!
În cele din urmă, a recunoscut că și el mă place.
Atunci, ați ajuns la un acord.
E un final fericit.
Vai, ce zăpăceală!
De ce are povestea ta atâtea întorsături?
Dar mi-a spus că mă place
în fața mamei.
Prietena mea, îmi cer scuze.
Am fost atât de prinsă de relația mea, încât te-am neglijat.
Da. Țin foarte mult la tine, dar n-am știut că treci prin atâtea.
Serios, te-am neglijat.
Îmi pare rău. Regret.
Eu sunt cea care nu ți-a spus.
Nu mai sta așa!
Cred că ți-a fost greu.
Sentimentele mele au fost acre, amare și sărate.
Uneori, era atât de picant, încât parcă aveam arsuri.
Așa e dragostea?
E complicată.
Ca bomboanele cu durian care-ți plac.
Miros urât, dar sunt bune.
De asta am fugit de dragoste până acum.
Dar și așa, te îndrăgostești.
Sunt terminată.
Așa de mult îți place de Omul Mlaștină?
Păi…
Nu știu dacă-mi place ca Omul Mlaștină sau ca Dan-ho.
Ce a fost mai întâi? Oul sau găina?
Dar tu?
Îți place mult Seong-hyo?
Da.
Îi place de el!
Hei! Ce fac eu cu mama?
Și eu am aceeași problemă.
Mama a zis că nu mă lasă decât peste cadavrul ei.
Mama probabil m-ar transforma în cadavru.
Ce enervant!
SEOK-RYU
Ce faci?
Bună ziua, doamnă!
Tu m-ai ajutat să repar căruțul data trecută.
Da, v-ați amintit.
De obicei uit totul la vârsta asta,
dar îi țin minte pe cei care mă ajută, le sunt recunoscătoare.
N-a fost mare lucru.
La fel cu reporterul acela.
Vai!
Bine.
Doamne!
Parcă a fost o reclamă la bere.
Mai vrei una?
Nu, o doză e limita mea.
Am înțeles.
Se pare că mi-am irosit viața.
Nu știam că berea e atât de bună.
Alcoolul mereu e mai bun după o zi de muncă grea.
Cel mai bun makgeolli…
a fost după ce am făcut case pentru nevoiași.
- Ai fost voluntar? - Da.
Fac voluntariat din facultate, iar acum merg când am timp.
Știi dacă acea organizație
repară și case în orașele sărace?
Orașele sărace?
Știi aleea cu barăci din nordul cartierului Hyereung-dong?
Acolo locuiește bătrâna de mai devreme.
Am fost acolo, iar condițiile erau mult mai rele decât mi-am imaginat.
Ești liber săptămâna viitoare?
E cam din scurt, dar o să încerc să mă pregătesc.
O s-o repari chiar tu?
Da.
Nu asta a fost intenția mea.
Voiam să știu dacă mă pot înscrie.
Știu.
Dar o să fie mai rapid dacă mă ocup eu.
Acum mă simt prost până și să-ți mulțumesc.
Fii serios! Pentru ce sunt prietenii?
Așa e. Am fost de acord să fim prieteni,
chiar dacă vorbim formal.
Ne respectăm.
Dar ești și prietenul lui Mo-eum.
Da.
Eu și Mo-eum ne plăcem.
Poftim?
Dar mama ei nu e de acord.
Aha.
Eu…
nu știu ce să fac.
Am înțeles.
SEOK-RYU
Sunt cu Mo-eum.
Stai.
Hei, asta e… Ai băut-o pe toată?
Ai spus că o doză e limita ta.
- Dacă mai vrei, îți cumpăr… - Nu, ajunge.
Sunt foarte supărată. Nu vreau să merg la plimbare.
Nimic nu te scapă de stres ca o plimbare.
Să stăm aici puțin.
Să ne odihnim.
Ce-ai pățit?
Pare un loc confortabil.
- Doamne! - Încearcă să fii prezentabilă!
Nu sunt beat, dar de ce îmi tot zici să mă trezesc?
Berea pe care ai băut-o avea peste 5% alcool.
Putem să mergem și ne apropiem.
- Noi? - Nu. Ce?
- Ce? - Da.
- Ce-i cu tine? - Doamne!
Nu pot să cred că ne-am întâlnit așa!
Ce coincidență!
Așa e.
Cartierul e mic, nu?
Da, pe bune.
- Ai dat cea mai bună interpretare? - Nu sunt reporter de divertisment.
Dar a fost groaznic.
Vezi? Ți-am zis eu că n-o să meargă.
Mă rog. Eu v-am aranjat întâlnirea.
Dansați sau căsătoriți-vă, voi hotărâți.
Ce?
Să mergem!
Hei!
Baftă!
Hai să mergem!
Ce…
Ce naiba?
Incredibil.
- Ce faci? - Ce?
Da.
- Ai băut? - Puțin…
Dar sunt foarte treaz.
Și eu.
Știu că eram beată în seara aceea,
dar îmi amintesc tot.
De ce nu m-ai sunat?
Din cauza mamei?
Înțeleg ce simte.
Și eu aș fi spus nu.
Știu. Da.
Cine cere cuiva să fie iubita lui,
care a fost…
practic, o cerere în căsătorie,
întrebând-o pe mama ei?
Îmi pare rău.
Am zis că o abordare directă e mai bună decât minciuna.
Nu asta am vrut să spun.
Nu mi-ai spus niciodată că mă placi.
M-ai respins când ți-am spus că te plac.
Dar de ce i-ai spus mamei cuvinte alea importante?
Și, ca să fie și mai rău, eu te-am sărutat prima.
De ce te-ai oprit?
Scuze.
M-am gândit mai bine
și am transpirat mult azi.
De ce contează asta acum?
Nu mi s-a părut politicos.
Ce faci acum nu e politicos!
Îmi placi.
După accidentul familiei mele,
fiecare zi mi s-a părut o urgență.
Dar apoi, am auzit o sirenă și a apărut un paramedic.
Salva oameni.
Și a ajutat-o pe Yeon-du.
Acea femeie curajoasă m-a salvat
și recunosc sincer că o plac.
Ascultând ce ai spus,
chiar ești un specialist în cuvinte.
Cu banii pe care îi câștig din articole,
o să-ți cumpăr multă mâncare bună.
Crezi că faci față? Am un apetit măricel.
Trebuie să scriu mai multe articole.
RESTAURANTUL DIN ALTĂ LUME
Comanda dvs. e gata. Poftă bună!
Urmează Seo Ji-yeong.
Ce naiba?
Aici pun aur pe tteokbokki sau ce?
De ce e coada așa de mare de dimineață?
Numărul 57?
- Da, eu sunt. - Comanda dvs. e gata.
- Poftim! - Mersi.
Ce?
- Mi-suk? - Vai! Dragul meu!
Ce-i asta? Ce faci?
Ce?
Ce faci? Draga mea.
Ca să cumperi genți de firmă, cică stai la coadă devreme la magazin.
Acum e așa și pentru tteokbokki.
Exact, de ce le-ai cumpărat? Avem destul aici.
Adu niște tteokbokki!
Ce? De ce?
„Cunoaște-ți inamicul și n-o să pierzi 100 de bătălii.”
Să vedem cum e inamicul.
Doamne!
Ce?
Ce s-a-ntâmplat?
Ce e?
E bun.
Mâncarea lor e bună.
Nu e bună.
Nu se compară cu a noastră! Aroma e prea puternică.
Nu are nicio savoare subtilă.
Ce rost are, când nu merg afacerile?
- În cele mai multe zile muncesc degeaba. - Lumea de azi…
Vrea doar arome puternice.
Gustul le e distrus.
Mi-suk, să renunț?
Poftim?
Nu contează. Glumeam.
Of, trebuie să spăl cârpele.
Da, vinerea viitoare.
E posibil?
Da? Bine, mulțumesc.
Da, bine. La revedere!
- Bună! - Bună!
- N-ai comandat încă, nu? - Nu.
Mulțumesc pentru mâncare.
Ce bun e!
Cum îl fac oare?
E un nou obicei profesional?
Așa o să faci când mâncăm ceva bun.
Probabil. Era să uit.
Dl Yoon mi-a dat o listă de restaurante bune.
Dac-aș avea stomacul sănătos,
aș vizita diverse restaurante și aș filma mukbang-uri.
De ce te uiți la mine așa?
Glumeam. Uită-te cum mănânc acum.
Vorbesc serios.
De ce nu faci ca înainte?
Filmai videoclipuri culinare în SUA. Poți să începi din nou.
În niciun caz.
Lumea de acolo nu cunoștea mâncarea coreeană, eram expertă.
E altceva aici.
Ba nu. Te-ai descurca mai bine aici.
E deja multă lume talentată.
Și canalele NerTube de azi arată profesionist, de calitate înaltă.
Cum pot eu să fac așa ceva?
Pot eu să filmez.
- Tu? - Da.
Hei!
- E mai bine stins? - Da.
- E prea luminos. - Bine.
Ar trebui să fie gata. Trebuie doar să apăs pe buton.
Ce? Deja? Stai!
Ce să fac mai întâi?
Am pregătit deja ingredientele.
Să fierb mai întâi apa?
Stai!
Nu, trebuie să blanșez broccoliul și să fac supa de pui.
Chef Bae, de ce ai emoții? Nu e prima dată când faci asta.
Nu știu. Am emoții.
Arăt ciudat pe cameră?
Ești frumoasă. Cea mai frumoasă din lume.
Încrederea și stima mea de sine sunt la un minim istoric zilele astea.
Sunt tristă.
Hai să te înveselim, atunci!
Hei, camera filmează.
Mâncarea ta e foarte delicioasă.
Știu asta mai bine decât oricine.
Sunt gata.
- Să începem! - Bine.
Gata? Acțiune!
Mâncarea pe care o vom pregăti azi
se numește rizoto de broccoli, conopidă și pui.
După nume, pare o combinație sănătoasă, nu?
Și, sincer, n-ai zice că e prea gustoasă.
Dar azi
voi încerca să schimb convingerea că mâncarea sănătoasă nu e gustoasă.
Dră, s-a întâmplat ceva?
Am fost respinsă.
Cum poți fi atât de sinceră?
N-are rost să ascund.
Totuși, majoritatea s-ar jena să spună asta, nu?
Nu.
Eram mândră să fiu îndrăgostită de el…
Deși acum ard și calorii, și-mi arde și sufletul în același timp.
Bea cât te antrenezi! Pierzi masă musculară dacă te deshidratezi.
Nu, mersi.
O să beau după aceea.
Se pare că ai nevoie acum.
Parcă o să plângi.
Totuși…
- Să nu te îndrăgostești de mine! - Ce?
Antrenorul nu poate ieși cu clientele.
Am decis să mă dedic muncii.
Ce-a pățit? E nebun?
Am ajuns acasă.
Poftim!
Ce se întâmplă? Ai zis că astea îmi ridică glicemia.
E pâine keto, cu făină de migdale.
A trebuit să mă duc departe după ea.
Bănuiesc că ai vrut să-mi ceri scuze.
Da, îmi pare rău.
Și…
o să-mi pară rău în continuare.
Pentru că o să fiu cu Dan-ho.
Obraznico, mi-a pierit pofta de mâncare!
Ți-am spus că nu ai voie!
Mamă, Yeon-du…
nu e fiica lui Dan-ho.
E nepoata lui.
- Ce? - Părinții lui și părinții lui Yeon-du…
au murit într-un accident.
De aceea are grijă Dan-ho de ea.
Și ce?
Asta schimbă ceva?
Dacă e nepoata și nu fiica lui,
crezi că-ți dau voie să fii cu el?
Nu am spus asta ca să îți cer voie.
După ce au trecut prin atâtea, au rămas doar ei.
Se au doar pe ei și îți spun asta
pentru că…
vreau să-i protejez.
Știi măcar ce înseamnă asta?
Trebuie să devii mama ei!
Sunt multe clipe în care nu-ți vine să ai grijă nici de propriii copii.
Crezi că poți să ai grijă de copilul altcuiva așa?
Mamă.
Eu…
încă îmi amintesc.
După ce a murit tata,
tu, surorile mele și eu
am fost date afară din casa bunicii.
Munceai ziua
și învățai noaptea
ca să iei examenul de agent imobiliar.
Când ai început să muncești cât ne creșteai,
nu m-ai obligat niciodată să învăț.
N-ai fost obsedată de note.
Mi-ai respectat mereu alegerile, în carieră și în orice altceva.
Nu poți să încerci să fii înțelegătoare și acum?
Nu pot! Nu și pentru asta!
Du-te la o întâlnire mâine! Și mărită-te până la sfârșitul anului!
Nu mă duc la întâlnire pe nevăzute, mamă!
Ești înțelegătoare în toate privințele.
De ce ești așa de modă veche când e vorba de căsătorie?
Pentru că nu vreau să ai o viață grea ca a mea!
Vreau ca fiica mea să se mărite cu un bărbat care trăiește mult
și să aibă mulți copii.
Vreau să îmbătrânești cu el și să-ți vezi copiii crescând.
Vreau să ai o viață fericită și normală.
Mamă!
Sunt fericită acum.
Să fiu fiica ta
și să fiu paramedic
mă face foarte fericită.
Îmi place Dan-ho
și vreau să fiu cu Yeon-du
pentru că vreau să fiu și mai fericită.
Mănâncă o singură felie de pâine! E greu de digerat seara.
Nu le-a aruncat.
FLORI CĂZĂTOARE, DE LEE HYEONG-GI
„Ce frumos e să vezi pe cineva plecând când se știe că e timpul să plece?”
De când ești aici?
Tu ai făcut asta și mi-ai dat-o de ziua mea.
Ții minte.
Cred că aveam 22 sau 23 de ani.
Parcă a trecut o veșnicie.
„Mergând spre creștere luxuriantă
și spre o toamnă rodnică într-un viitor apropiat,
tinerețea mea se ofilește frumos ca o floare”
Dacă viața ar fi patru anotimpuri,
suntem toamna acum?
Probabil în mijlocul toamnei.
Nu crezi că am reușit să facem fructe bune?
Poftim?
Seok-ryu a crescut bine.
Și Dong-jin se pare că își găsește locul în lume.
După soarele arzător și căldura toridă,
cred că vara noastră a dat roade prețioase.
Ai dreptate.
Dragul meu!
Hai să închidem restaurantul!
Ce?
Îți plăceau poeziile,
iar mâinile astea desenau frumos.
Dar ai ales să lucrezi cu tigăile, nu cu creionul.
Ai făcut o treabă excelentă, Geun-sik.
Vorbești serios?
Da.
Hai să închidem înainte să vină iarna.
Să trăim restul toamnei admirând frunzele.
Ce zici să mai mergem o dată la Seoraksan cu părinții lui Seung-hyo?
Nu! Ca să mai faci alte poze aiurea?
Nu, acum am timp!
O să învăț cum să fac poze și o să arăți bine.
Să mergem la Naejangsan! Să văd și alte locuri.
Da, să mergem acolo!
- Și la Songnisan. - Bine!
Dar unde e muntele Naejangsan?
- În provincia Jeolla. - Aha!
- Unde e Songnisan? - Și Jirisan.
Jirisan? Cum să urcăm?
ZIUA DECISIVĂ
Azi e ziua cea mare.
Hei!
Ce se-ntâmplă?
De ce nu curge apa?
Tată!
Tată… Nu curge apa în baie.
Nu ți-a spus mama?
Curățăm rezervorul de apă. O să fie oprită până la prânz.
Ce?
Vrei asta?
YOON MYEONG-U
Hei, Myeong-u!
Aia?
Bine, baftă!
Pa!
Rahat!
Haide!
La naiba!
Pe bune?
Bună!
Obraznico!
Tu ne-ai chemat aici!
- Ai întârziat! - Hai!
- Serios? - Scuze!
Am trecut pe la o agenție de turism.
Uitați-vă!
Am cerut toate pachetele de croaziere pe care le aveau.
Deja?
Ce nerăbdătoare ești!
Trebuie să stabilim o dată,
altfel n-o să mergem.
- Ăsta e pachet premium. - Da.
Zburăm la clasa Business de la Incheon în Italia.
Și acolo începe croaziera!
O să fie scump la clasa Business.
O să fie prima noastră excursie în străinătate împreună.
Considerați-l un cadou de 60 de ani.
- 60 de ani? - Croaziera începe în Italia.
Și include Grecia și Turcia.
- Exact. - Doamne!
Hei! Fiți serioase!
N-am văzut multe locuri din Coreea.
De ce să mergem până acolo?
Dacă o să avem rău de mare?
Pastilele de rău de mișcare funcționează!
Așa e.
Și în Coreea?
- Când vom fi mai bătrâne. - Da.
N-o să poți vizita Europa din cauza genunchilor.
Da, In-suk are dreptate.
Corpul meu are ceva în fiecare zi. Și genunchii îmi trosnesc.
- Nu-i așa? - Ba da.
Jae-suk, uite!
Uită-te la culoarea oceanului! Nu e grozavă?
Cum ar fi să cunoști un bărbat aici?
- E incredibil! - Uau!
Închizi restaurantul?
De-asta te-am chemat.
Proprietarul a înnebunit azi, așa că mănâncă cât vrei
Ce păcat!
Tteokbokki și ardeii ăștia prăjiți.
Sunt foarte buni.
Poți veni la noi acasă să mănânci.
O să fiu liber și o să stau toată ziua.
Nu vreau să deranjez.
Îți fac o ofertă.
Poftim?
Uite,
învață-mă să fac poze bune.
Bine? Știi cât m-a băut nevasta la cap?
De ce a trebuit să faci poze așa?
Mi-ai distrus viața!
Chiar așa?
Bine, o să te învăț.
Mulțumesc mult.
Ce gol e aici!
Dacă tot e așa,
să-ți arăt ceva special pentru mine.
Scumpa mea
Jur! Serios!
O să plătesc lecțiile cu ăsta azi.
Îl deschid acum.
Putem bea în mijlocul zilei?
Haide. Sunt proprietar aici.
Am zis că proprietarul e nebun.
Asta e pentru soția mea, oricum.
Așa că plătesc cursul ăsta.
Atunci, nu refuz.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Da, așa.
Îți dai seama unde îți sunt organele.
Uau!
E deosebit.
Doamne, iar ai uitat ceva?
Dnă Do.
Yeon-du!
Ce te aduce pe aici?
Vreau să îți dau ceva.
Ce e?
Poftim!
Ce e asta?
O floare.
Le dau doar persoanelor care îmi plac.
Voiam să-ți dau și ție una.
Am pus cele mai frumoase culori.
Vrei să-mi dai floarea mie?
Da.
Nu zâmbești prea mult în ultimul timp.
Dacă ai și tu gândaci în inimă?
Ia asta și zâmbește!
Mulțumesc.
Mă așteaptă bona.
O zi frumoasă!
Bine, pa!
Ce dulce e!
Și eu sunt foarte rea.
Bună ziua!
- Bună ziua! - Totul e pregătit. Poftim!
Mulțumesc.
VREI SĂ TE MĂRIȚI CU MINE?
Mulțumesc.
RIZOTO CU BROCCOLI, CONOPIDĂ ȘI PUI
Numărul de vizualizări nu crește deloc.
BUCĂTĂREASA BAE 79 VIZUALIZĂRI ACUM O SĂPTĂMÂNĂ
Mda, nici eu nu m-aș uita la el.
E cu broccoli, conopidă și pui.
Nici eu n-aș mânca așa ceva.
CHOISSEUNG
Am uitat. Trebuia să ne întâlnim.
Choisseung, aștepți de mult?
Scuze!
Scuze că te-am făcut să aștepți.
Nu-i nimic. Nu trebuia să te grăbești.
Părul tău e încă ud.
Dacă răcești?
Nu-i nimic. Ce facem azi?
Hai să mâncăm ceva bun!
Am făcut o rezervare.
Super!
O să mă îngraș din cauza ta.
Ăsta e visul meu.
Ce naiba?
Of, s-a distrus spatele!
Ce? Spatele tău? Te doare?
Nu pe mine. Mașina ta.
Doar să nu fi pățit nimic.
Să mergem la spital, să fim siguri.
N-am nimic. Sunt bine.
Hai să mâncăm! Mi-e foame.
Chiar ești bine?
Da, serios.
Hai să mâncăm!
Deci asta e clădirea pentru care ai câștigat premiul?
Choisseung, ai crescut mult.
Te ascundeai în spatele meu când erai mic.
Ai crescut mult!
Ești prima femeie care se poartă așa cu mine.
Normal, o să fii și ultima.
Hei!
Ești sigur că localul ăsta e faimos?
Nu sunt clienți aici.
- Doar noi. - Da.
E un local faimos.
Localul e gol cu un motiv.
- Pentru că astăzi… - Da!
Nu știai ce faimos e cheful nostru?
Nu știi nimic.
Îmi cer scuze.
Nu-i nimic.
Am o problemă delicată astăzi.
Dați-mi voie.
Primul fel de astăzi este bruscheta.
Cu ulei de măsline extravirgin de calitate…
- E în regulă. Răspundeți! - Bine.
Scuzați-mă.
Hei!
Ce? Acum?
Uau!
Da, bine.
Bravo! Foarte bine!
S-a întâmplat ceva?
S-a născut copilul meu!
Soția mea e în travaliu de dimineață.
Uau!
De ce nu mi-ați spus?
Am vrut.
Dar am pregătit totul și e o zi foarte importantă.
- Doamne, totuși… - Stați!
N-ar trebui să plecați acum?
Repede! Trebuie să mergeți la soția dvs.
Da, mergeți! Nu vă faceți griji pentru noi!
Îmi cer mii de scuze, atunci,
dar trebuie să plec.
- Era să uit! - Da?
- Dle Choi! - Da?
Tortul e în bucătărie.
- Mult noroc astăzi! - Noroc!
- Și dvs.! - Mult noroc!
Măiculiță!
Uau!
Păi, cred că am terminat de mâncat.
- Mergem acasă după asta? - Da.
Adică, nu. Nu putem.
Tortul făcut de chef…
Ne-a făcut un desert.
Ce zici să-l mâncăm înainte?
- Da, bine. - Bine.
Mulțumesc pentru masă.
E în regulă. Încă am o șansă.
Totul e bine când se termină cu bine.
Pentru mine,
rezultatele sunt mai importante decât procesul, nu?
Pot.
O să pot, nu?
Hai!
Ești bine?
Trebuia să ai grijă!
Cred că te doare.
Bună!
Mă bucur că ai venit.
Doamne! Am făcut jeleu de ghindă. Ia și tu!
Vai! Îți mulțumesc mult.
Am auzit că soții noștri
sunt la restaurant împreună.
Deși sunt vecini, au fost foarte distanți.
Dintr-odată, sunt prieteni buni. Ciudat!
Știu.
Mi-suk, trebuie să-ți spun ceva.
Spune!
Despre croaziera de care discutam. Să mergem împreună!
Nu știu ce să zic. O să mă gândesc.
Dacă e vorba despre bani, plătesc eu pentru tine.
Poftim?
De ce să plătești pentru mine?
Pentru că vreau să merg cu tine.
Și nu sunt chiar atât de mulți bani.
Prietenele pot face asta.
Ba nu.
Nu e același lucru cu un împrumut.
Cine ar plăti atât?
N-am mai auzit de așa ceva.
Nu suntem prietene obișnuite.
Suntem prietene de 40 de ani.
Și, cel mai important, sunt recunoscătoare că l-ai crescut pe Seung-hyo.
M-ai plătit.
Poftim?
Mi-ai dat un salariu.
Am fost plătită, de ce să-mi mulțumești?
Tot trebuie să-ți fiu recunoscătoare.
Îmi dau seama după cât ține la tine.
L-ai îngrijit foarte bine.
Așa e.
Așa am făcut.
Când se îmbolnăveau amândoi,
îl îngrijeam pe el întâi, îl duceam primul la spital.
De ce? Pentru că eram plătită.
N-am vrut să mi se spună că nu l-am îngrijit bine.
Hei! Când ți-am spus eu așa ceva?
Nu mi-ai spus.
Dar am simțit.
Când mă plăteai mai mult într-o lună,
când îmi dădeai cupoane de sărbători ca să-mi mulțumești,
știi cât de prost mă simțeam?
Asta ai crezut despre mine tot timpul ăsta?
- M-ai considerat măcar prietenă? - Probabil m-ai considerat servitoare.
Dacă n-ar fi așa, de ce să-mi plătești excursia?
Îmi dai de pomană?
Nu e pomană. E prietenie.
Și, dacă asta simți, e complexul tău de inferioritate.
- Complex de inferioritate? - Da.
Ai terminat de vorbit?
Nu, pot să continui. De ce?
Nimeni nu crede asta, dar tu te consideri inferioară.
E un complex de inferioritate. E un complex!
Hei!
- Hei! - Javră!
Mereu ai fost arogantă!
- Hei! - Mereu încerci să-i înveți pe alții!
- Hei! - Mereu îi disprețuiești!
- Cu privirea aia! - Dă-mi drumul!
Cum poți spune că ești prietena mea, când mă urăști așa în secret?
Hei! Dă-mi drumul!
- Hei! - Ești o prefăcută.
Dar am crezut că ești prietena mea.
Hei! Eu sunt cea nebună!
- Hei! - Hei!
- Hei! Dă-mi drumul!
Draga mea!
- Ce s-a-ntâmplat? - Ce faci?
- Las-o! - Dragă!
- Ce se-ntâmplă? - Ce faceți?
- Ce-ai pățit? - Dragul meu! Hei!
S-a terminat între noi acum!
Nu mai stau cu tine!
Asta voiam să spun și eu! Să te prefaci că nu mă cunoști!
Asta voiam și eu!
Să pleci din grupul Lavandă!
Vezi să nu! Jae-suk și In-suk sunt cu mine!
Ba nu, pe mine mă plac mai mult!
- Dragă! - Hei!
Hai acasă! Vorbim despre asta mai târziu.
Nu există mai târziu!
S-a terminat totul între noi!
- Bine! - Hei!
Să-mi dai vasele înapoi!
Ieși!
- Scuze! - Vasele!
- Nu-ți face griji! - Scuze!
- Du-te! - Hei!
- Repede! - Cine se poartă așa?
- Bine. Ajunge! - Dă-mi drumul!
Încă n-am mâncat nimic.
Nu-i nimic. O să filmăm oricum.
A ieșit bine. E noua mea rețetă.
Ce e? La ce te uiți?
Seok-ryu, ce e?
Mama face chimioterapie.
Are nevoie de o nutriție corectă, dar nu poate mânca.
Caut rețete sănătoase și am încercat-o pe a ta.
A durat ceva, dar a mâncat un castron.
Mulțumesc.
Sinceritatea a contat.
Da.
Și de ce plângi?
- Deci? - Pentru că e ca mine.
Așa a fost și pentru mine.
Aveam gura plină de răni.
Mi se făcea rău și de la apă,
dar toți îmi spuneau că trebuie să mănânc.
Dar, când am văzut că i-a plăcut cuiva mâncarea făcută de mine…
m-am emoționat.
Mă motivează să continui.
Celor care au suferit ca mine
și celor care încă suferă
le spun că va fi bine
și că situația se va îmbunătăți
cu un castron de alinare.
Nimeni nu poate să facă asta mai bine decât tine.
O să mă străduiesc și mai mult să fac videoclipuri.
E ciudat.
Zâmbești atât de frumos,
dar mie îmi vine să plâng.
De ce?
Acum, de fiecare dată când faci orez,
tai cartofi
sau condimentezi legume,
cred că o să-mi frângă inima uneori.
Când erai bolnavă
și nu puteai mânca nimic,
îmi pare rău că n-am putut fi alături de tine.
Regret asta foarte mult.
Așa că mă întrebam…
Îmi faci onoarea…
să-mi petrec restul vieții cu tine?
Ce?
Nu ăsta a fost planul meu original.
Florile sunt la mecanicul auto, mâncarea nu mai e,
tortul e distrus, dar…
Din fericire,
încă am ăsta.
Seok-ryu.
Te măriți cu mine?
Îmi pare rău.
Nu mă pot mărita cu tine.
Nu mă mărit cu tine.
Îmi pare rău.
Exact!
Songhan Industrial Development ne-a respins propunerea data trecută.
Respins? Cine a spus?
- Ce? - Păi…
Compania Songhan.
Nu pot începe construcția din cauza planificării.
Da.
Am înțeles. Credeam că ai spus altceva.
Scuze, am înțeles greșit. Am greșit.
Scuze, dl director are un oaspete.
Care director?
Dvs.
- Eu? - Da.
Dle Choi.
Ai spus că îți trebuie poze cu orașul sărac, am făcut câteva.
Dle Kang.
Ziua aceea a fost ciudată de la început.
Nori negri de neliniște se apropiau treptat.
Parcă era un semn de sus.
„N-o să reușești.”
„O să dai greș.”
„O să spună nu!”
Puteai să amâni, atunci.
- Ce? - Ce?
Nu contează. Continuă!
În cele din urmă, nimic n-a mers conform planului.
Totuși, așa cum mi s-a spus, nu era niciun public.
Și…
N-am avut o scrisoare, dar am vorbit din suflet.
Și brățara.
Din cauza brățării?
Brățară?
Na-yun mi-a zis să-i iau un inel, dar eu…
i-am luat o brățară.
Nu cred că ăsta a fost motivul.
Atunci, ce ar putea fi?
De ce nu a acceptat Seok-ryu cererea în căsătorie?
Nu înțeleg.
Poate din cauză că îi era foame.
Femeile sunt sensibile când le e foame.
Ai dreptate.
Asta e!
Ai dreptate. De asta.
De când era mică nu suporta să-i fie foame.
De asta mereu…
Doamne, trebuia să-i dau de mâncare.
Mă bucur că am fost de ajutor.
Mulțumesc mult.
Seok-ryu.
Te măriți cu mine?
Ce obraznică meschină!
Cum a putut să aducă toate astea?
Uită-te la caserolele astea!
Am fost proastă să-i fac atâta mâncare.
Dar, ca să fim corecți,
nu cred că ți-a cerut vreodată.
Poate că ți-a cerut.
Ce necioplită!
Cine e ea să-mi plătească excursia?
Și ce dacă e bogată?
Cum poate să-și necăjească prietena?
Dragă, nu cred că asta i-a fost intenția.
Ba nu, așa e ea.
Se poartă frumos și sofisticat și te scoate din sărite.
Mereu m-a invidiat.
A fost foarte ranchiunoasă cu mine!
Nu părea așa.
Asta pentru că nu știi nimic!
Doamne, ce rea e!
I-am sugerat asta gândindu-mă la ea.
Dar n-a apreciat intențiile mele bune!
Cum poate să facă asta?
Și încă ceva.
Doamne, a spus…
Cum stau lucrurile?
Aici nu e bine.
Cred că mă consideră un nimic, dacă-mi oferă bani așa!
Mă consideră un caz caritabil.
Aici e la fel.
Nu cred că o să se potolească ușor.
Cum să-ți bați joc de intenții bune?
Să ne vedem la restaurant mai târziu!
Îmi părea rău pentru Mi-suk.
Bine, înțeleg.
Încercam s-o ajut. Ce faci?
- Mă asculți? - Da, desigur!
Te ascult.
Cum a putut să denatureze lucrurile și să mă înțeleagă greșit?
De ce e atât de tăcut grupul azi?
Sunt prea ocupate să citească mesajele?
Acum ies împreună în văzul tuturor…
Mă ocup eu.
Yeon-du.
O să te-nvăț cum să-ți legi șireturile ca să nu se mai dezlege.
- Bună ziua! - Bună ziua!
Bună, micuțo!
Mo-eum. Vai!
O să te rănești dacă mergi cu șireturile așa.
Se tot dezleagă.
Vrei să-ți arăt o magie ca să-ți păstrezi șireturile legate?
Da.
Uite!
Faci bucle așa, ca niște urechi de iepuraș,
le încrucișezi, una peste alta,
treci una pe dedesubt,
o scoți prin față
și apoi le tragi așa.
Gata!
Acum poți să zbori ca Superman de 100 de ori,
tot legate o să fie!
Da? Ura!
- Gata! - Gata!
Să mergem!
Gata.
Am făcut o vrajă ca să nu se mai desfacă.
Mulțumesc, Mo-eum.
Cu plăcere!
Chiar o să rămână legate așa?
Desigur.
Le legam așa în fiecare zi când eram mică.
Yeon-du!
Vrei să-ți fac ceva distractiv?
Unu, doi, trei!
Sunt fericită acum.
Îmi place Dan-ho
și vreau să fiu cu Yeon-du,
pentru că vreau să fiu și mai fericită.
Așa!
Mamă.
Jung Mo-eum.
De ce te-ai întors atât de târziu?
- Păi… - Te așteptam.
Nici n-am putut mânca la cină!
Hai, comandă niște mâncare!
Bine.
Jajangmyeon, jjamppong?
Ce vrei să mănânci, Dan-ho?
Aș vrea jjamppong.
Mănâncă orez japchae! O să comand jjamppong.
Yeon-du, vrei jajangmyeon?
Da, mi-ar plăcea.
Trebuie să comandăm feluri diferite, ca să le putem împărți.
De-asta e bine când suntem mulți.
Mamă?
Yeon-du, vrei să intri?
Ne spălăm pe mâini și așteptăm mâncarea.
Bine!
Vino-ncoace!
- Așa! - Stați!
E grea. O duc eu.
Nu e grea. E slăbuță.
Îi dai de mâncare?
Da, fac tot ce pot, dar nu mă pricep să gătesc.
Nu se poate.
Începând de mâine, o să-ți arăt ce bine gătesc!
Hai în casă!
Yeon-du!
Așteaptă-ne, mamă!
Dumnezeule!
Deschid eu ușa!
O clipă.
Gyeong-jong!
Nu te-a urmărit nimeni, nu?
Așa cred.
Dar suntem în siguranță aici?
Dacă vine Mi-suk?
Nu vine seara.
Și e atât de furioasă, că s-a întins în pat.
La fel e și la noi.
- S-ar putea să dureze. Ce facem? - Știu!
Ce aprig se băteau!
Am văzut femei bătându-se la Street Woman Fighter.
Ce?
Street Woman Fighter. E…
E o emisiune. Nu întreba! Nu trebuie să știi.
Să bem ceva cât ne gândim la o soluție.
Nu cred c-ar trebui.
- Serios? Atunci, beau singur. - Nu, stai!
N-am vorbit serios.
N-ar trebui să râdem acum. Trebuie să fim serioși.
Of! De ce e atât de bun azi?
Of, restaurantul ar trebui să fie închis acum. Unde e?
Bună, dnă Kang!
Da, totul e bine.
Nu, nu încă.
Poftim?
E cu cineva?
Cum ai putut să-mi faci asta, Geun-sik?
E trădare!
Choi Gyeong-jong.
RĂDĂCINA
- Hei! - Eu am apucat prima!
- Eu am apucat prima! Hei! - Dă-te!
- Shotul iubirii! - Shotul iubirii!
Bae Geun-sik!
Gyeong-jong!
- Ce faceți? - E închis azi!
Salată, cicoare.
Frisée.
Rozmarin, arpagic, afine.
Roșii, vinete.
Ce să fac cu astea?
CHOISSEUNG
Alo?
Poftim?
Tot tu!
Bună seara!
De ce vă certați atât de des?
Iar a băut singur și a leșinat.
Nici măcar n-ai mâncat cât ai băut,
de ce ești așa de greu?
Stai.
Hei, stai!
Hei! Stai aici o clipă.
- Ce? - Stai jos!
Hei, Choisseung!
- Choisseung? - Da?
Revino-ți!
Te trezești?
E Seok-ryu!
Hei!
Tu…
De ce m-ai respins?
Cum…
Cum poți să spui că nu te poți mărita cu mine?
Ești beat. Să vorbim când te trezești.
Pentru mine…
Fără tine,
viața mea n-are savoare.
Tu…
Ești sarea și zahărul meu.
Ești uleiul meu de susan.
Cum ai putut…
Hei, trezește-te!
Te las aici dacă nu.
Nu poți…
Ce?
Ce caut aici?
Până aici te-am putut aduce.
Seok-ryu.
Doamne, ce obositor a fost!
- Du-te singur acasă acum! - Hei!
Spune-mi…
de ce nu ai acceptat?
Ai zis să vorbim.
Sunt treaz acum.
Deci nu ai leșinat.
Ai spus că mă iubești.
Atunci, de ce nu te poți căsători cu mine?
Suntem foarte bine cum suntem acum.
De ce să ne batem capul?
Ar putea fi și mai bine.
Pot fi acoperișul tău,
iar tu poți fi grinzile mele.
Ne vom adăposti de vânt și ploaie
și o să stăm mult la soare.
Putem fi mai apropiați și mai puternici.
Și putem duce o viață lungă și fericită.
De ce…
De ce crezi c-o să ducem o viață lungă?
S-ar putea să nu fie lungă.
Poate că acum sunt bine,
dar s-ar putea să nu fiu într-o zi.
De ce crezi asta?
Nici eu nu vreau.
Dar n-am ce să fac, Seung-hyo.
Nu e imposibil să mă îmbolnăvesc din nou.
Cine știe?
Mi s-ar putea întâmpla ceva groaznic mâine.
La fel și mie.
Tu…
ai uitat de accidentul recent?
Și nu doar noi.
E la fel pentru toată lumea.
Viața se sfârșește,
iar moartea e inevitabilă.
Toată lumea trăiește cu aceleași reguli.
Seok-ryu.
Știu de ce îți faci griji,
și nu pot să-ți spun că nu se va întâmpla.
Nu sunt Dumnezeu.
Dar știu sigur un singur lucru.
Eu…
vreau să fiu cu tine.
O sută de ani.
Zece ani.
Nu, dacă e să mai trăiesc doar o zi,
trebuie să o trăiesc cu tine.
Și eu la fel.
Simt același lucru.
Să fiu sinceră, vreau asta foarte mult.
Atunci…
îmi accepți cererea în căsătorie?
Dacă n-ai dat înapoi brățara.
Ce mă fac?
Am pierdut-o după ziua aceea.
Glumesc.
E acasă. Mă duc s-o aduc acum.
Dnă Hye-suk!
Mamă…
DRAGOSTE DULCE
VIAȚĂ AMARĂ
DRAGOSTEA DE ALĂTURI
Ce e între tine și Seung-hyo?
E o relație serioasă.
Te-a refuzat?
A înnebunit?
Nu se poate cu Seung-hyo.
Părinții tăi sunt foarte supărați, nu?
Ne-au prins deja. Nu-mi pasă!
Am venit și noi. Bună!
Foarte tare, Choisseung!
Ești arhitectul care se ocupă de Hyereung-dong.
Am văzut pe ușa restaurantului. Era un anunț că se închide.
De acum încolo, Hye-suk nu mai există în viața mea.
Și eu mă opun. Nu vreau deloc să fie ginerele meu.
Vrei să te măriți cu mine?
Subtitrarea: Ligia Constantinescu