LJUBAV U SUSJEDSTVU
Pogledajte ovo.
Kad su postavili pokretne trake u četvrti?
Noge mi se same kreću.
Budalo! Uspravi se.
-Uspravi se! -Bože.
Kako si težak!
Koliko si tteokbokkija pojeo?
Jeo sam prženu hranu.
Imam visok kolesterol.
-Ali ne mogu odbiti finu hranu. -Na biljnoj osnovi.
Zašto ste baš ovuda krenuli?
Molim? Cijeli Hyereung-dong je tvoj?
Da barem, ali nemam toliko novca.
Tebi je uvijek važan samo novac.
Teta Hye-suk.
Mama…
Seung-hyo. Seok-ryu.
Što vas dvoje radite ovdje?
Što se događa?
Varam se, zar ne?
Neprestano se svađate!
A sad se trljate jedno uz drugo!
Što se zbiva?
Zapravo…
-Prohodali smo. -Što?
Vi hodate.
Je li to neka stara pjesma?
Čekaj, stani.
-Mi… -Što?
U ozbiljnoj smo vezi.
Žao nam je što vam nismo prije rekli.
Dugo smo razmišljati o svemu.
Morali smo biti oprezni.
Znamo da ste u šoku.
Znamo i da ste zabrinuti. Ali…
Naši osjećaji nisu ni plitki ni površni.
Želite reći da ovo nije rukovanje?
Bože.
Hej…
Idemo kući.
U redu, teta Mi-suk. Idem s vama i sve ću objasniti.
Ne, Seung-hyo. Idi kući.
-Seok-ryu, idemo. -Samo ja?
Ne. Ne možete.
Ne možete je uzeti. Idem ja.
Zar ne trebaš nešto meni reći?
Da, ali prvo idem kod Seok-ryu…
Želim to smjesta čuti!
Žao mi je. Ali prvo…
Budalo prokleta!
Stvarno imaš nisko mišljenje o meni!
Dosta s glupostima. Smjesta dolazi ovamo!
Ili ću te ubiti!
Što je rekla?
Bolje da ne znaš.
Uvijek zvučiš divno kad govoriš francuski.
Dobro, u redu.
-Opet je umišljena. -Čekaj.
Bolje nego da glumim dugogodišnje prijateljstvo poput tebe.
Bez toga ne bi imala nikakvih prijatelja.
Bila si toliko hladna da su te zvali Ledena Princeza.
Napad na osobnoj razini!
Mama, zašto si takva prema teti Hye-suk?
Posvađale ste se?
Jesu, i to kako!
Seok-ryu, pođi sa mnom.
Bok, Gyeong-jong.
-Ne, ne možete. -Seung-hyo!
Što ti je?
Hej!
Choisseung! Španjolci imaju poslovicu: „Sunce stvara pustinju.
Kiša i vjetar daju plodnu zemlju.”
Prebrodit ćemo ovo i postati jači.
-Ne, ne možeš! -Shvaćaš, zar ne?
Ne mogu te pustiti samu.
-Bože. -Moramo biti zajedno bez obzira na sve.
Bez brige.
-Nikad te neću pustiti. -U redu je.
-Bez brige. -Ne.
-Zaslužuješ batine. -Choisseung! Vjeruješ mi, zar ne?
-Bez brige! -Mama!
Mama ti se uzrujala. Idemo kući. Dobro?
Tata. Čekaj.
Ne! Nemojte je tući, teta Mi-suk!
Kako je može udarati?
Zaveži!
UVOD U KRETANJE TIJELA
-Mama. -Tišina!
Ne, slušaj samo…
Seok-ryu, što si to sad učinila?
Inače ja upadam u nevolje.
Ulaziš na moj teren.
Zaveži.
-Objasni se. -Hajde.
Što se zbiva između tebe i Seung-hyoa?
Rekli smo vam.
Hodamo, i to ozbiljno.
To ti je smiješno?
-To ti je smiješno? -Ne laži.
Drogirala si ga? Zašto bi hodao s tobom?
Rekla sam ti da zavežeš.
Hodate i to je to?
Želio je zatražiti dozvolu,
ali nisam mu dala.
Ti i Hye-suk ste prijateljice.
Tada nisam bila sigurna.
Ali sad jesam.
Seung-hyo mi se jako sviđa.
Što? Ozbiljno?
Nije to samo usputna veza.
Znači da razmišljate o braku?
-Ne. -Što?
Što god se dogodilo, to ne smije biti Seung-hyo.
Zašto ne?
Seung-hyo ti je drag.
Ne možeš. Ne dopuštam.
-Bila sam jasna. -Mama.
Mama.
Mama ti se posvađala s Hye-suk.
Dušo, popij puno vode. Znaš da ti treba kad se naljutiš.
Izluđivanje.
Molim?
Sigurno si mu isprala mozak.
Zašto bi inače…
Ma daj. Stalno si ga tukla.
A on te vukao kao krpenu lutku.
Rekla sam ti da začepiš!
-Zar ne? -Začepit ću! Žao mi je!
Kvragu, moja kosa!
-Kakva prijeka narav! -Što si rekao?
Kad si već govorio da želiš objedovati s nama,
pitala sam se gdje si svaku večer.
Valjda si izlazio.
Ipak doručkujemo zajedno.
Da, sudjelujem u tome.
Kada ste i kako ti i Seok-ryu počeli hodati?
Tko je to pokrenuo?
Sigurno je Seok-ryu rekla da joj se sviđaš.
Savršen si, a stalno si s njom.
Kako se ne bi zaljubila u njega? Bože!
Meni se ona prva svidjela.
-Što? -Sviđa mi se još odmalena.
Osjećaji su se rasplamsali kad smo se opet susreli.
Seok-ryu me više puta odbijala.
Ali nisam odustao.
Čekaj malo.
Odbila te?
Pa, isprva, ali sada…
Glupost!
Stvarno mi je bila draga, ali je li poludjela?
Zašto? Što ne valja s mojim sinom?
-Znam! -Zašto?
Pa što je on? Nitko i ništa?
-Zašto bi ga odbila? -Urnebesno.
Ne govorim to zato što si mi sin, ali nisi to zaslužio.
Točno tako!
Pa… Želio sam reći…
Tako je bilo prije, ali sad smo prohodali.
Čak je i prihvatila moju prosidbu.
Zaprosio si je?
U nekoj posebnoj prilici?
-Što? -Pogledaj ga. Tako je.
Bila je posebna prilika!
Ispunio si auto cvijećem i balonima
i unajmio cijeli restoran?
Mama, zar me prisluškuješ?
-Za boga miloga! -Što je?
Sjedni.
Hajde.
Nema smisla podizati sina.
Nije ni čudo da to svi kažu.
Hej!
Sjećaš se ove ogrlice koju si mi kupio za rođendan?
Već sam imala istu.
Nisam znao. Trebala si mi reći.
-Kako bih mogla biti tako sitničava? -Pa sad si takva.
Da ti kupim ogrlicu? Idemo je sutra kupiti.
Zaboravi! Ne treba mi ništa od toga!
Tata…
Da me nisi pokušao razuvjeriti!
Na majčinoj sam strani!
-Tata, možeš porazgovarati… -Hej.
Neka svatko vodi svoje bitke.
Dušo, da ti izmasiram stopala?
Mogu li te nešto pitati?
-Ne. -U redu.
O Seok-ryu i Seung-hyou.
Zašto ne bi hodali?
Nije valjda razlog tvoja svađa s Hye-suk?
Rekla sam ti da me više ne ispituješ.
Znam da krv nije voda,
ali tko bi bio bolji zet od njega?
Zgodan je, ima super posao i dobra je osoba.
-Znamo ga odmalena. -Ne može.
-Predugo ga znamo. -Što?
I Hye-suk zna sve.
Za Seok-ryuine otkazane zaruke i bolest.
Ne želim da to postane slaba točka mojega djeteta.
Ne želim da bude u nepovoljnijem položaju.
Ne želim da je povrijede!
Povrijede li Seok-ryu…
Tko god bio, platit će.
Bili prijatelji ili ne.
O čemu razmišljaš?
Samo…
U prošlosti,
dok smo bili u gužvi,
pitao sam se kako se Seung-hyo osjeća.
I slično.
Bili smo grozni prema njemu.
Kad bih mogla vratiti vrijeme,
vratila bih se u doba
kad je imao sedam godina,
stajao sam kod vrata,
a ja bih ga zagrlila.
Ali onda…
Seok-ryu je bila uz Seung-hyoa.
Imali smo sreće.
Dušo.
Koliko ljudi preživi rak želuca?
Nije važno.
Pravi se da nisi čuo.
Idemo spavati.
CHOISSEUNG
Osoba nije dostupna…
Hej!
-Hej… -Ajme!
Pomogni.
-Dođi. -Gotovo sam umro.
Što radiš?
Zašto se penješ kroz prozor? Mogao si se ozlijediti!
Ali…
Nedostajala si mi. Što sam mogao?
Pokušao sam te oponašati.
Ruka ti još nije zacijelila.
Da vidim.
Odmah će mi biti bolje.
Roditelji su ti se uzrujali, zar ne?
Nisu.
Samo su malo uzbuđeni.
-A tvoji roditelji? -Što?
Iznenadili su se. Samo su…
I oni su uzbuđeni.
-Lažeš. -Kao što si i ti, ljubavi.
Ali zapravo je sve to smiješno.
Pa što smo tako strašno učinili?
Zašto se moramo bojati?
Što si rekla?
„Ljubavi”?
Pa, da.
Što se dogodilo s osobom koja je željela sve tajiti?
Već su nas uhvatili. Baš me briga!
Ako se moja mama ne složi, više se nećemo viđati?
Nema šanse.
Vidiš kako sam se uspeo ovamo.
Probudio mi se instinkt za borbu.
Da nosim traku za glavu „Seung-hyo je moj”?
Ne traku.
Radije…
Stavi ovo.
Predivan je.
Sad znam zašto se nose vjenčani prsteni.
Osjećam da smo snažno povezani.
Sviđa ti se?
Da, jako.
Ali zašto si kupio narukvicu umjesto prstena.
Zato što…
Ne dolazi mi na posao širiti glasine o meni.
Trebao bih te tužiti zbog dezinformacija.
Kakav nezahvalni kreten!
Trebao bi mi se odužiti, a ne me tužiti.
Sjećaš se čak i onoga što smo rekli u šali?
Nije bilo namjerno.
Valjda mi je mozak zapamtio
sve što si učinila i sve što si rekla.
A tako će biti i dalje.
Pozorno ću slušati
što govoriš.
Neću uzalud tratiti
naše zajedničko vrijeme.
Bit ću uz tebe
i sve ono što jesi.
Nikad te neću pustiti.
I, Seok-ryu,
hoćeš li se…
udati za mene?
Bila bih glupa da odbijem ovakvu prosidbu.
EPIZODA 15 BRAVO, ŽIVOTE MOJ
ZATVORENO OD 13. RUJNA
Ove ću.
Mama je doznala da Seung-hyo i ja hodamo.
Dobro si i uspjela to toliko dugo tajiti.
Uhvatili su nas i tata i Seung-hyoovi roditelji.
Najbolje je sve riješiti jednim potezom.
Kako to da nisi iznenađena?
Mama mi je dala pristanak.
Stvarno? Kako?
Za sve postoji način.
Koji? Reci mi!
Pa…
Podijeli zdjele jajangmyeona i jjampponga sa svima.
I japchae riže.
O čemu govoriš?
Budi iskrena.
To je jedini odgovor.
Zašto raspiruješ vatru?
Da ne radiš možda za vatrogasce?
Danas sam slobodna.
Što radiš?
Ovo nije nalik na tebe.
Pa…
Stavit ću malo ulja u kosu.
Ajme, grozna si!
Prijateljica ti je u krizi,
a ti se ovdje uljepšavaš?
Idem danas na spoj.
Bok, Dan-ho.
Bok, Mo-eum.
Dugo me čekaš?
Ne, volim te čekati.
Ne budi smiješan. Idemo.
-Baš lijepo izgledaš. -Što?
Zdravo. Kako si?
Bok, dobro sam.
Ne dajte se smetati.
Idem kući.
Samo trenutak.
Pozdrav, g. Choi.
-Da nije to Choi Seung-hyo? -Jest.
Da, recite.
-To je Choisseung? -Idi.
Razumijem.
Odmah sada?
Da, mogu.
Mogla bih se zabavljati na otoku Wolmido
ili jesti piletinu i piti pivo uz rijeku Han.
Pa zašto sam onda ovdje?
Puno si sanjarila o odlasku na spojeve?
Hej, hoćeš li riješiti stvar s dečkom kako treba?
Oprosti.
Čujemo vas, znate.
Pa što?
Žao mi je.
Idući tjedan preuređujemo kuću starije gospođe.
-Starije gospođe? -Da.
U četvrti živi starija gospođa koju poznajemo.
Živi sama.
Gospodin Choi odlučio joj je pomoći.
To je pravo dobro djelo.
Nema se što zamjeriti.
Teže je nego što sam mislio.
Zidovi od šperploče, koja je loš izolator buke i topline.
Nema ni osnovne životne pogodnosti.
Mogli su u ovom prostoru napraviti kuhinju ili kupaonicu.
Da su vlasnici imali taj novac,
sagradili bi više ovakvih soba.
Tako bi mogli naplatiti veću stanarinu.
Zašto bi išli ovako daleko?
Zbog novca.
U posljednje se vrijeme priča o gradnji.
Mamu često zovu na posao u vezi s tim.
A meni se Hyereung-dong sviđa ovakav.
-I meni. -I meni.
Da, i meni.
Zašto ste vas dvojica i dalje na „vi”?
Kad ćete prijeći na „ti”?
-Molim? -Što?
Imaš pravo.
Živimo u istoj četvrti.
Prijatelji smo i slične dobi. Dosta formalnosti.
-U redu je. -Dobro je.
Ovako nam je ugodnije, vjerujte nam.
Dobra distanca ključ je prijateljstva.
Shvaćam.
Da.
-Što je to bilo? -Djeluju blisko.
A ponekad ne.
Hej! Zašto te tako teško dobiti na telefon?
Hye-suk nije dolazila ovamo?
Ni ona se ne javlja.
Nema ni tekstualnih poruka.
Čekaj, jeste li napravile novu grupu bez mene?
Drago mi je što to pitaš. Ako znaš, napravi novu grupu.
Izostavi Hye-suk. Samo ti, ja i In-suk.
Što?
-Opet ste se posvađale. -Ne želim je više vidjeti.
Ozbiljno?
Odsad Hye-suk za mene više ne postoji.
Ali prijateljice ste 40 godina.
Postoje razmirice, ali prekineš li veze s njom,
bilo bi šteta upropastiti sve te godine.
Hej, imam još puno godina pred sobom. Naći ću nove prijateljice.
Kao i kod cipela, sa starim prijateljicama uvijek je ugodnije nego s novima.
Pred tobom je dug put.
Pazi da se ne ozlijediš u novim cipelama.
Oduvijek si znala s riječima?
Posljednjih dana imam puno briga.
Digla sam ruke od svega i gotovo postigla nirvanu.
Molim? I kod tebe nešto nije u redu?
Mo-eum hoda s g. Kangom.
Gospodinom Kangom?
Vašim susjedom?
-Yeon-duinim ocem? -Da.
I što si učinila?
Nisi im valjda dala dozvolu?
Sviđaju se jedno drugome, što da radim?
Da joj polomim noge da ne izlazi iz kuće?
Da joj obrijem glavu i pošaljem u hram?
I Seok-ryu i Seung-hyo hodaju.
Vruće! Zapravo, hladno!
Što?
Hej, Hye-suk.
Oprosti. Doći ću poslije.
-Idem ja. -Rekla sam da odlazim!
Jae-suk, reci joj da idem
jer moram ići, a ne zbog nje.
Misli da se cijeli svijet vrti oko nje.
-Malo derište. -Ponašate se djetinjasto.
Ona uvijek krene prva.
Mi-suk! Bože.
Kamo ideš?
Ajme! Otišla je, a trebala sam je nešto pitati.
Hye-suk! Dugo se nismo vidjele!
-Kako si? -Dobro.
Što si željela pitati?
Vidjela sam natpis na vratima restorana.
Što piše? Obavijest da zatvaraju.
Što?
-Stvarno? -Da.
Što se događa?
Yeon-du.
Trebam ti reći nešto.
Naime…
Učinit ću to.
Želim to učiniti.
Yeon-du.
Trebam tvoju dozvolu za nešto.
Što?
Možeš li mi
pružiti priliku da ti budem mama?
Znam da ne mogu biti tvoja prava mama,
ali mogu ti nešto obećati.
Neću te tjerati da jedeš špinat i mrkve.
Obećavam da ću pobijediti u utrci roditelja na sportskom danu u vrtiću.
Osim toga…
Kad ćeš biti bolesna
i kad ti bude teško,
obećavam da ću biti uz tebe.
Ali
ako si slučajno protiv toga…
Nisam protiv toga.
Zapravo… Iskreno, voljela bih to.
-Stvarno? -Da.
Čekala sam ovaj dan.
To je tajna, ali sanjala sam o tome.
Dobro si spavala? Jesi li sanjala o izvanzemaljcima?
Ne, o nečemu drugome.
O čemu?
Tajna. Reći ću ti poslije.
U snu sam otišla na Mjesec,
gdje ste se ti i tata vjenčali.
Nosili smo svemirska odijela i lebdjeli.
Molim?
Mo-eum,
najbolja si mi prijateljica na cijelom svijetu.
Molim te,
budi dobra prijateljica i tati.
Naravno.
Tata, plačeš?
Ne plačem.
Nisam se sinoć naspavao.
-Samo sam zijevao. -Molim? Ne bih rekla.
Očito plačeš jer si dirnut.
Rasplakale smo tvojeg tatu!
Ne, nisam plakao.
-Imaju li maramica? -Maramica?
Tko zna imaju li ih!
MAJSTORICA DOMAĆE KUHINJE BAE
Bolesna sam, ali vidjela sam vaš video o dobroj hrani.
Izgleda baš ukusno.
Ali nemam snage za kuhanje, pa ne mogu spremiti obrok.
Voljela bih kušati vašu hranu.
O čemu razmišljaš?
Molim? Ni o čemu.
Hej, ne smiješ razgovarati sa mnom.
Rekli smo da ćemo raditi jedan sat.
Ne obraćaj mi se.
Da, i ja vrijedno radim.
-Ne mogu izdržati. Premjestit ću se. -Ne!
Onda ćeš se opet premjestiti i doći još bliže.
A onda ćeš sjesti pored mene.
Ne, ne smiješ.
Idealan smo par i možemo spojiti karijere i ljubav.
Što radim?
Već sam završio s poslom.
Vrijeme je za nešto drugo.
Ne, ne još!
Imam još puno posla!
Nisam još gotova!
Nisam još završila!
Došao sam marljivo raditi u subotu navečer.
A onda vidim ovo.
DIVLJE NASELJE PRIJE I POSLIJE
-Što je ovo? -Poklon.
Otvori.
Dušo, je li ovo san?
Zaspala sam otvorenih očiju?
Klipane, opet si zabrljao?
Što je ovaj put? Što si učinio?
-Klipane, gotov si! -Što je?
Što je bilo? Opet si zabrljao?
Ne, nisam.
Dobio sam plaću, pa sam darovao mamu i tatu.
To nema smisla, klipane!
Zadnje što sam dobio od tebe
bio je cvijet od papira u školi!
Čekaj, stani.
Stvarno sam bio propalica.
Pogledaj. Nadomjestak prehrani.
Imaš pravo.
Znam što je ovo.
Ti i tata ste u godinama.
Pomoći će vam sa šećerom u krvi.
Kad smo već otvorili, uzmite po jedan.
Izvoli, tata.
Stvarno je dobro?
Da. Ovo je za tebe, mama.
Žao mi ga je uzeti.
Hej.
A što sam onda ja? Sve sam uzeo…
Da, mama. Kao neka kronična bolest.
Budi sretna kad te djeca daruju.
-Da. -U redu?
I koristi onu kozmetiku koju sam ti dala.
Dobro, uzet ću.
Moram biti zdrava da vas ne gnjavim.
Mislio sam da nam klipan želi to prodati.
Dong-jine, napokon si odrastao.
Za tebe nema ništa.
Ne baš do kraja.
Opet si nepristojan prema meni.
Seok-ryu, Dong-jin.
Mama, nismo se svađali.
Samo smo malo otvorenije razgovarali.
Nije stvar u tome.
-Moram vam nešto reći. -Mogu uzeti još jedan?
-Dušo? -Da?
Razumijem.
Pa…
Odlučio sam zatvoriti restoran.
-Što? -Zašto?
A što misliš? U godinama sam za mirovinu.
Uživat ću u mirovini.
-Molim? -Što?
Kako to misliš?
Tata.
Ako si došla po dozvolu da se viđaš sa Seung-hyoom,
moraš razgovarati s mamom.
Iskreno, i to želim,
ali umjesto o njemu, porazgovarajmo o tebi.
Molim? Što o meni?
Brinem se za tebe.
U redu ti je da zatvoriš restoran?
Da, naravno.
Znaš da mi nije lako.
Gotovo su me prevarili oni kreteni.
Ajme, osjećam olakšanje i kad samo pomislim na slobodu.
Kao kad u usta staviš hrpu leda
i onda te hladi za vrućega dana.
To je pravo olakšanje.
Ali ako slučajno budeš nesiguran ili uzrujan,
moraš mi reći.
Kako glasi naše novo geslo?
„Probleme nećemo skrivati od drugih.”
Da, tako je.
Svaka čast, tata.
U tom slučaju,
hoćeš li se više družiti sa mnom kad više neću ići na posao?
U gužvi sam.
Molim?
Gurnut ćeš me ustranu i družiti se samo sa Seung-hyoom?
Ti mala…
Nećeš dobiti moj pristanak.
Dobro, nagovorit ću te.
Molim?
Ali što da radim s mamom?
Protivit ću se tome do kraja.
Nema šanse! Previše mi značiš da bih te se odrekao.
Da, istina. Imam lijepe oči.
Ajme… Slažem se.
Što je to bilo?
Imaš lijepe oči, ali nos ti je još ljepši.
-Stvarno? -Da vidim.
Imaš most visok kao Mt. Everest.
Daj, pretjeruješ.
-Moj je nos sličan tvojemu. -Da.
-Tako je. -Imam mamine oči.
Oči? O čemu govoriš?
Da pustim kosu, izgledao bih kao ti.
Zdravo, g. Choi.
Zdravo.
-Kasnim? -Naravno da ne.
I mi smo ovdje. Bok!
Molim? Kako to da ste došle tako rano?
Točnija sam od vas.
Danas sam odgovorna za vašu sigurnost.
U tom slučaju, ja ću pisati članak i pobrinuti se za pozadinu.
Pritom ne mislim na računalo, nego na tapete.
Ja sam zadužena za hranu.
Ne možete raditi s praznim želucem.
-Ajme. -Trebaš još stručnjaka?
-Zdravo. -Zdravo.
-Myeong-u.
Namjere su vam dobre,
ali čini se da će Seung-hyo morati sve sam raditi.
Došao si pomoći?
Zaboravio si? Ja sam te upoznao s volonterima.
Hajde, idemo! Moramo biti brzi.
-Tako je. -Sjest ću straga.
-Sjedim u sredini. -Opa.
U redu.
Bože.
Ajme, na zidovima je plijesan.
Morat ćemo ih srušiti.
Majko mila.
Nema kuhinje.
Kuha na prijenosnom kuhalu?
Ovdje je preopasno. I stepenice su napukle.
Nema dovoljno prostora.
Što da radimo?
Moramo pokušati.
-Neće izdržati. Prestaro je. -Stvarno?
Bolje da bude ondje.
-Ovdje? -Da.
Opa.
Svaka čast.
Dan-ho…
Pridrži.
-Samo malo. Dobro? -Da.
-Možemo malo pomaknuti. -U redu.
Čekaj.
Tko će postaviti tapete sa mnom?
Nitko?
Ja!
Popuni praznine.
-Odlično. -Dajmo sve od sebe.
Dobro, zar ne?
Eto.
Ajme!
Ovo je stvarno moja kuća?
Da, gospođo.
Gospodin Choi obnovio je vaš dom.
Mislim da će vam dobro doći.
Imate i malenu kuhinju.
Moći ćete ovdje kuhati.
Imam i prozor.
To sam prvo pomislio kad sam vidio kuću.
Želio sam da imate prozor.
Kad dođete kući s posla,
odmah otvorite prozor.
Možete vidjeti nebo i duboko udahnuti.
Kad dođem kući nakon što cijeli dan sakupljam papir,
osjećam kao da nemam zraka.
Nisam uživala u životu i samo sam čekala da umrem.
Kao da sam bila u zamci.
Ali sad mogu istinski živjeti.
Gospođo.
Pogledajte vani.
Učvrstili smo stepenice i stavili rukohvat.
To je smislio g. Yoon.
Da, pa…
Djelovalo je opasno. Budite oprezni.
-Hvala. -Nema na čemu.
-Hvala vam puno. -Ništa.
Hej, Jae-suk.
Zovem da čujem što radiš.
A što misliš? Sređujem nakon večere.
Ako ništa ne radiš, hoćeš doći u ured?
-Sada? -Da.
Dobila sam danas bocu vina na dar.
Kažu da je jako dobro.
U redu.
Kad već pijemo skupo vino, stavila sam ruž boje vina…
-Što ti radiš ovdje? -Jae-suk me pozvala.
I tebe je pozvala?
-Što se događa? -Što?
Što se zbiva?
Zaboga! Je li to netko zaključao vrata?
Zaključane smo.
Derišta! Slušajte!
Jae-suk, što radiš?
-Mi smo Sestre Suk… -Hej! Zovemo se Lavanda!
Da.
Lavanda, ili bivše Sestre Suk.
Upoznale smo se sa 17 godina, a 40 smo godina
bile nerazdvojne prijateljice.
A sad odjednom želite to prekinuti
i razići se.
Ne smijemo dopustiti da se to dogodi.
Tako je! Prijateljice se ne ponašaju tako!
Stoga želimo da se pomirite.
Ne bih htjela da se napijete i posvađate,
pa sam u hladnjak stavila sok umjesto vina.
Hej, otvori vrata. Smjesta!
Jeste li poludjele?
Zatočile ste nas!
Otvorit ću za jedan sat. Dotad pazite kako se ponašate.
Hej, čekaj! Toalet!
Što ako moramo piškiti?
Bez brige.
Pogledajte ondje.
Ispod stola je kahlica.
Stvarno je ondje. Nisi normalna!
-Hej. -Zabavite se!
-Idemo! -Otvorite vrata!
Kako se usuđujete? Ne možemo piškiti u kahlicu!
-Te male… -Dajte, stvarno!
Ne mogu vjerovati.
Stvarno.
-Ajme. -Hajde!
Oprosti na onome.
Govorila sam bez pameti.
Rekla si ono što misliš.
Nisi se nimalo sustezala.
Ne vidiš da se ispričavam prva?
-Tko te to tražio? -Moje srce. Što je?
Mislim…
Ne možemo ovakve pred Seung-hyoa i Seok-ryu.
Sitničave smo i nezrele.
Žedna sam.
-Jesi za sok? -Ne.
Što ako ću morati piškiti?
Možemo na ono.
Mogu i ja dobiti gutljaj?
Jesi li ikad razmišljala o tome?
Da Seok-ryu i Seung-hyo
budu zajedno?
Ne, nisam ni pomišljala na to.
Uzrujala sam se.
Zašto si se uzrujala?
Nisam to očekivala.
I? Što ćeš učiniti?
A što uopće možemo?
Kako čujem,
čini se da su tek prohodali.
-To ti je rekao Seung-hyo? -Ne.
Nije stvar u tome.
Pričekamo i poštujmo njihovu odluku.
Da čekamo?
Zvuči kao da želiš da prekinu.
Želim reći
da ne smijemo nepromišljeno brzati s odlukama.
-I Seok-ryu je svašta prošao. -Na primjer?
Njezine otkazane zaruke? Ili…
Njezin rak?
Hej.
Kao da za to pokušavaš optužiti Seok-ryu.
Zaboravi. I ja sam protiv.
Ne želim da mi postane zet.
Hej, Mi-suk!
Što misliš, tko sam ja?
A i što ne valja kod mojeg sina?
S njim je sve u redu. Ti si problem!
Da joj budeš svekrva?
Bila bih luda da to dopustim kćeri.
Hej! Jesi li završila?
Ne, imam još toga za reći!
Ako ne uspiješ postati bolja osoba,
Seung-hyo će umrijeti kao samac.
Hej!
NEKRETNINE HYEREUNG
Valjda su završile.
Idemo pogledati.
Zaklinjem se, ako ikad više s tobom progovorim i riječ,
promijenit ću si ime.
Umjesto Na Mi-suk, bit ću Ga Mi-suk.
Dobro, promijeni ga.
Možda da se zoveš Da Mi-suk?
Ako ja ikad progovorim riječ s tobom,
počet ću lajati. Vau-vau!
Postat ću pas.
Plan nam nije uspio.
Idemo.
Prokleta derišta.
Bože!
MAJSTORICA KUHINJE BAE
PRŽENI KRUMPIR I ŽELE SA ŽIROM
Ima više pregleda.
Bolesna sam, ali vidjela sam vaš video o dobroj hrani.
Izgleda baš ukusno.
Ali nemam snage za kuhanje, pa ne mogu spremiti obrok.
Voljela bih kušati vašu hranu.
Seung-hyo, dođi!
Preporučio nas je prof. Kim Chi-hun?
Da, rekao je da ste vrhunski arhitekti.
Toliko vas je nahvalio da sam morao doći.
Stigao sam iz Gangnama. Gužva je bila strašna.
Zašto imate ured izvan Seula?
Ovdje sam odrastao.
Dok sam tražio lokaciju, dobio sam dobru ponudu.
Pa…
Priča se o projektu gradnje u Hyereung-dongu.
Znate li možda nešto o tome?
Molim?
Danas svi grade nešto moderno u oronulim četvrtima.
Mislio sam da znate nešto što ja ne znam.
I mi smo čuli za to, ali riječ je samo o glasini.
Ništa se zapravo ne događa.
Da, nismo zbog toga ovdje.
Baš razočaravajuće.
Nadao sam se
da imate smisla za zaradu.
Nisam očekivao da ste došli ovamo samo zato što vam se sviđa četvrt.
Planiram sagraditi zgradu.
Trebam nekoga tko mi može donijeti jednako novca koliko ulažem.
Ali ako niste u dodiru sa stvarnošću, to će biti problem.
Trgovački dio četvrti vrlo je malen.
A u blizini je i divlje naselje.
Grozno izgleda.
Bilo bi najbolje da potražite drugi arhitektonski studio.
-Hej. -Doista?
Imali ste pravo.
Ne možemo ispuniti ono što očekujete.
Ovakvi ste jer sam govorio otvoreno.
Ipak,
odbit ćete preporuku?
-Da, gospodine. -Da.
Odbijanje jednog projekta
neće baš utjecati na naš standard.
-Zar ne? -Što?
Želimo klijente koji imaju iste ciljeve,
a izbjegavamo one druge.
Što kažeš?
-Myeong-u, stvarno ti je to u redu? -Što?
Ipak je to zgrada. Nije li šteta odbiti je?
Pa ti si prvi rekao da je nećemo graditi.
Nisam to rekao.
Kako si mogao tako okončati razgovor?
Ja sam oduvijek takav, ali ti…
Što sam ja?
Ja sam samo tip koji zna kako zaraditi novac?
Kapitalističko sam čudovište koje stalno zbraja na kalkulatoru?
Da.
Ti si racionalni pragmatičar.
Što da radim?
U posljednje vrijeme postajem sve romantičniji.
O čemu govoriš?
Nakon naselja za umirovljenike
i obnove one straćare, počeo sam razmišljati.
Kako da to kažem?
Rad na drečavim i ekstravagantnim projektima
ne ispunjava moje srce.
Tako je.
-Ni meni. -Da.
Ponekad mislim da se zato bavim arhitekturom.
Klipane mali.
Zato si odlučio ovdje sagraditi naš ured?
Želio si me polako promijeniti?
Gledao sam širu sliku.
Ali moram upisati blizanke u englesku školu.
I kupiti stan u Gangnamu.
-Seok-ryu će ih naučiti engleski. -Da?
-A ja ću ti sagraditi kuću. -Što?
Stvarno? Obećao si! I usmeni ugovor vrijedi.
Zapiši ga.
-Potpisat ću ga. -Hej! Podsjetio si me.
Otišao sam na općinu predati dokumentaciju. Vidi.
Imali su ovo.
„Arhitekt naše četvrti.” Što je to?
Lokalni program.
Nude besplatno savjetovanje za stanovnike.
I poboljšavaju uvjete života.
Kao onda kad ste uredili onu straćaru?
Da.
Mnoge se trgovine zatvaraju, a ulice napuštaju.
Čuvaju lokalnu kulturu.
Opa.
Postat ćeš zaštitnik Hyereung-donga.
Prvo me moraju odabrati.
Naravno da će te odabrati. Pa što misliš?
Čujem da će uskoro početi graditi bazen i dvoranu.
Baš zgodno, Choisseung.
Arhitekt si zadužen za Hyereung-dong.
Svi me zovu arhitekt,
a zapravo sam licencirani arhitekt.
Razlika je u tome…
Trebala sam biti marljivija.
Molim?
Kad vidim što ti radiš,
i ja poželim raditi isto.
Sada samo snimam videa,
ali željela bih jednoga dana posluživati svoja jela.
Želim pripremati posudice pune sreće.
Nisam znao da će razgovor s tobom biti ovako neugodan.
Nisi želio razgovarati o Seok-ryu i Seung-hyou?
Radi se o našim ženama.
Da.
Vode pravi rat.
Možda počnu bacati i nuklearne bombe.
Neutralni smo. Trebali bismo ih pokušati primiriti.
Da, imaš pravo.
Onda…
Da, u ovakvim situacijama,
umjesto da budemo ozbiljni i trijezni,
moramo imati opuštenije, mirnije ozračje.
Bez obzira na vrijeme i mjesto,
moramo voditi ovakve razgovore.
Kažu da alkohol izvlači istinu na vidjelo.
Upravo tako!
Tako je!
Danas pijemo soju, a ne kaoliang.
Ne možemo uvijek piti skupa pića! Daj! Zatvaram restoran!
Zatvaramo, a ti tražiš…
Ili donesi ti neko dobro piće.
-Jeste li čule? -Što?
Zatvara se restoran.
Nije im išlo. Rijetko je tko dolazio.
Znam.
Njihovu hranu ne bi ni muhe dirale.
Ajme meni!
Kći joj je nezaposlena, a sad je i muž zatvorio restoran.
-Ajme. -Majko mila.
-Baš nema sreće. -Znam.
-Bože. -Što ne valja s mojom srećom?
Mi-suk!
Neki sam dan bacila kimchi.
A danas ću baciti vas!
Samo pljujte po meni.
Ali po kćeri i suprugu?
Dirnete li mi u obitelj, platit ćete!
-Bože! -Stani!
Kako si tako snažna? Kvragu!
-I što ćeš sada? -Joj!
Hej!
Što to radite? Dakle?
-Mi-suk, jesi li dobro? -Hej.
-Poludjele ste? -Bože.
-Hej! -Što se ti miješaš?
-Hej! -Bože!
-Ti mala… Kako se usuđuješ? -Dobro sam.
Gotova si!
Pustite me!
-Što ti je? -Prestani!
-Što? -Ti!
-Idemo! -Odlazi!
Jesi li poludjela?
Ajme, zna samo učiti!
Sad je već bolje!
-Hej! -Što je ovo?
-Pusti! -Hej!
Hej!
POLICIJSKA POSTAJA HYEREUNG
To su one…
-Hye-suk! -Mi-suk!
Tko ti je ovo učinio?
-Što se događa? -Zašto ste došli zajedno?
Smrde po alkoholu.
Opet ste se družili?
Ne, nismo.
-Ni slučajno. Gdje si ti bio? -Mama.
-Teta Hye-suk! -Hej!
-Jeste li dobro? -Počeli su dolaziti u parovima.
I vi ste zajedno?
-Dakle? -Trebate se sramiti.
Nemate pravo tako govoriti.
Nisu to valjda one?
Hej, što radite ovdje?
-Čekaj… -Je li to krv?
Dobro ste? Ajme.
Zašto si se nagodila? One su krive.
Kao da im plaćate liječenje.
Očito su one više nastradale.
Tako je. Oporavljat će se dva tjedna.
Dušo, nađi odvjetnika. Tužit ću ih za klevetu.
Ipak, uzbudljivo je doživjeti i malo akcije.
Sjećaš se?
Kad me ona nasilnica napala u uličici?
-Ti si dojurila. -Da!
-I spasila si me. -Tako je!
Uzela sam ruksak i kutiju za ručak
i počela je udarati.
Tako sam i ja danas.
-Oponašala si me. -Sjećam se.
Onu najstrašniju pogodila si mladim lukom.
-Uho joj je oteklo. -I to kako!
-Rekla je da će nas ubiti. -Mama, Mi-suk.
Jeste li se pomirile?
Što?
Jesu.
-Nešto mi je na licu? -Da.
Što je to?
Kakva je to košara?
Nisam prije viđala da nosiš nešto slično.
Imam sad puno vremena.
Pokušavam više kuhati.
Bacit ćeš namirnice bez razloga.
Onda me nauči.
Kupila sam bujad,
ali ne znam je spremiti.
Postoji brdo dobrih kuharica. Zašto bi učila od mene?
Tvoja je hrana najukusnija.
Smisao za kuhanje ne može se naučiti.
Ja ću kuhati sutra, a ti uzmi hranu.
Kunem se…
Nisam mislila da ću je ikad više kušati.
Bože.
Kakvo olakšanje!
Nakon što smo se posvađale, mislila si samo na bujad?
Naravno. To mi je važno jelo.
Uvijek bi mi to prvo spremila kad bih se vratila.
I kad bih išla na posao.
Spakirala bi mi hrpu jela.
Ajme, kad sam to radila?
Kad god bih otvorila posudu,
osjetila bih tvoje prijateljstvo.
Kako bih mogla zaboraviti?
Zašto me…
tako omalovažavaš?
Osjećala sam se manje vrijednom.
Govoriš engleski i francuski.
Komunicirala si sa strancima i zarađivala vani.
A mene si plaćala da pazim na Seung-hyoa.
Bilo bi lijepo da sam se brinula za njega bez plaćanja.
Jesi li poludjela?
Zašto ne bi uzela novac za svoj rad?
Seung-hyo je dobro odgojen zahvaljujući tebi.
Podizanje mladog čovjeka
pravo je čudo.
Ne može to svatko.
Učinila si to i za mene.
Kad sam sama ručala u školi,
prišla si mi i rekla:
„Čujem da se zoveš Seo Hye-suk.
Nedostaje nam jedna Sestra Suk. Hoćeš se pridružiti?”
Zato neću biti na „vi” s tobom kad postanemo svojta.
-Hye-suk. -Da, samo me zovi imenom.
I ja ću tebe zvati imenom.
Tako će biti.
Čak i ako nam se djeca vjenčaju, prijateljstvo je na prvom mjestu.
Dala si im blagoslov?
Ajme.
Nisam nikad ni bila protiv njih.
Ma da! Izgledala si nezadovoljno.
Budi iskrena. Smeta ti što je Seok-ryu bila bolesna.
Naravno!
Seok-ryu je bila bolesna. Kako se ne bih brinula?
Tvoje je dijete.
Zjenica oka tvoga.
Kći najbolje prijateljice.
Znaš koliko je obožavam.
Kako ne bih marila za nju?
Bože.
Nisam znala da tako misliš.
Bojala sam se da neće podnijeti tvoju odbijenicu.
Nakon što je bila bolesna i sama, morala sam je zaštititi.
Mi-suk.
Štitit ću je s tobom.
Baš kao što si ti podigla Seung-hyoa,
tako ću ja voljeti Seok-ryu.
Hvala.
Baš sam ti zahvalna.
Ja sam još zahvalnija.
-Ne, ja sam. -Derište jedno.
Oprosti što sam te udarila.
Boljelo je.
Blesavice.
-Ajme. -Što rade?
Hej, znamo da ste ondje.
Izađite.
Stvarno!
-Koliko ste već dugo ondje? -Bože, Seok-ryu.
Od mladosti si tako pametna i pouzdana.
Možda nam je suđeno.
Čuvaj mi Seung-hyoa.
Dobro, hoću.
-Seung-hyo. -Bože.
Znaš da si napola moj sin?
Naravno.
Ako te Seok-ryu bude gnjavila,
samo mi reci.
-Kaznit ću je. -I ti možeš njega tužakati.
-Dobro. -Sve mi reci.
Kako muškarci stare, imaju sve više estrogena,
pa sve češće plaču.
Je li to istina, Gyeong-jong?
Točnije, pada razina testosterona.
Pa dolazi do relativnog rasta estrogena.
Ne mogu ih gledati. Imate lijekove?
Ne podnosim ih! Što im je?
Što se dogodilo?
U zadnje se vrijeme stalno druže i piju.
-Da, baš su čudni. -Sjedni.
Dušo, dođi sebi. Nemoj plakati.
Jadni tata.
Hej. Gdje su klinci?
Mislim da još spavaju.
Shvaćam.
-Idem. -U redu.
Kakav je osjećaj zadnji put ići na posao?
Isti kao i uvijek.
Zatvori ranije i dođi kući.
Da uživamo u soju.
Dobro.
Bok.
HITNA POMOĆ
Svaka čast.
Gđice Jung, traži vas ravnatelj.
-Mene? -Da.
Čestitam.
Na čemu?
Bože.
Kako ćete se prilagoditi dalekim krajevima?
-Što? -Gđice Jung.
Izabrani ste za odlazak na istraživačku postaju na Južnom polu.
-Opa! -Ajme!
Ja? Stvarno?
Dobio sam potvrdu.
I to kao prva žena.
Opa!
Obuka i prilagodba počinju za dva tjedna.
-I obuka za posao. -U redu.
Odlazite početkom sljedećeg mjeseca.
Molim? Tako brzo?
Da, pripremite se.
Zaplješćimo svi.
Hvala vam.
I zadnji je dan užasan.
Joj!
-Otvoreni ste? -Naravno.
Sjednite gdje želite.
Evo, izvolite.
Nisam naručila ribu.
Molim?
Kuća časti.
Dobar tek!
I prije ste mi davali viška ribe.
Molim?
Živjela sam ovdje prije deset godina.
Stvarno?
Došla sam na tteokbokki nakon pada na ispitu.
Dali ste mi riblje popečke da me razveselite.
Stvarno sam to učinio?
Došla sam ovamo s prijateljem.
Niste se nimalo promijenili.
-Evo još jednog. -Ne, hvala.
-Želite sundae? -Ne, ne treba.
Želim vam pokloniti.
Iskreno, danas mi je zadnji dan.
ZATVARAMO OD 13. RUJNA
Razumijem.
Šteta bi bilo da nisam došla.
Hvala na hrani.
-Dušo. -Tata, stigli smo.
Otkud vi ovdje?
A što misliš? Došli smo na tvoj tteokbokki.
Mislim da nismo jedini gosti.
Svi ste ovdje? Došli smo pojesti nešto prženo.
Dušo, što si rekao da je dobro?
Pržene paprike. Imaš ih, zar ne?
Što se ovo događa? Bože moj.
-Zdravo! -Restoran je premalen.
-Gdje ćete svi sjesti? -I mi smo ovdje.
-Majko mila. -Sjednite.
Yeon-du, nisi još kušala tteokbokki?
Nisam.
Yeon-du, baš imaš sreće.
Prvi tteokbokki koji ćeš kušati bit će iz ovog restorana!
Spojite stolove, a poslije ih vratite na mjesto.
-Dobro, dosta! -U redu!
Prestani, mama!
Ja ću! Zato imam ove mišiće.
Tako je!
Na mene je.
Što se događa?
Zadnji smo stigli?
-Došli smo nakon posla. -Zdravo.
A vi ste?
Drago mi je. Kang Dan-ho iz Vjesnika Chungwoo.
Što novinar radi ovdje?
Pa…
On mi je dečko.
-Užas. -Bože.
Tko bi pomislio da je tako slatka?
Simpatična je.
-Hvala na dolasku. -Nema na čemu.
Radim na članku o odlasku u mirovinu.
Ako se slažete, intervjuirao bih vas.
Mene?
Ajme.
Ovo mi je prvi put.
-Živjeli! -Živjeli!
Kao prvo…
Odlazite u mirovinu. Kako se osjećate?
Pa…
Nisam siguran.
Režem povrće i spremam temeljac.
Onda umočim popečke. I tako svako jutro.
Kad prestanem i naviknem se,
možda ću onda zapravo shvatiti što se zbiva.
Sigurno hoćete.
Sad kad idete u mirovinu, zbog čega najviše žalite?
I čemu se najviše veselite?
Žalim?
Iskreno, žalim zbog…
Mislim da ne žalim ni za čim.
Iskreno… Bože.
Puno mi toga nije išlo od ruke.
Ali to je život, znate?
Da.
Umjesto toga,
imam više lijepih sjećanja na restoran.
Joj.
„Baš je fino.”
Volio sam to slušati.
A i radujem se…
svojoj obitelji.
Cijeli sam život imao puno posla, a to mi je bio izgovor.
Napokon,
imam osjećaj
da se mogu vratiti
svojoj obitelji.
Što biste poručili sami sebi nakon toliko marljivog rada?
Pa…
„Svaka čast.
Potrudio si se,
Bae Geun-sik.”
ZALOGAJNICA POVRĆA
Bože!
Hej.
Zašto ste još ovdje?
Mislio si da ćemo te ostaviti?
Rekli smo da ćemo počistiti s tobom.
Trebao sam vremena za sebe.
Da, mama.
Poštuj potrebu za samoćom.
Tata, jesi li se oprostio od voljenog restorana?
Da, bio je to dirljiv oproštaj.
Dobro. Idemo kući.
Idemo!
Krenuli smo!
Sad si nezaposlen.
-Da. -Što ćeš sutra?
Sutra?
Hej, sine. Idemo igrati bilijar.
Moram učiti za ispit.
Klipane. Nećeš pasti zbog jednog dana.
Hej!
Ozbiljno? Želi učiti, nemoj mu smetati!
Dong-jin već dugo nije učio.
Vidi ti to. Pogledaj si mamu, Seok-ryu.
Već gleda svisoka na mene jer sam nezaposlen.
Pusti njih. Idemo mi sutra igrati badminton.
-Badminton? Neću igrati s tobom. -Razumijem.
Želiš igrati sve dok ne pobijediš!
-Tako je! -Nije istina.
Tata, nemoj. Jednom sam s njom sedam sati igrao društvene igre.
Zato što si stalno kupovao najbolju lokaciju!
Baš sam umorna što sam ovako dugo budna.
Čekaj. Nemoj biti takav prema sestri!
-Klipane jedan! -Što sam napravio?
-Što? -Blesane!
-Što? -I ti!
-Nemoj to govoriti. -Da.
-Ne zovi ga blesan. -Da.
-I moje je dijete. -Da, ali…
Dobro, u redu. Slabiću!
Seok-ryu.
Choisseung!
Zašto si sama ovdje? Opasno je.
Čekala sam te.
Mislio sam da trebaš biti s obitelji, pa te nisam zvao.
Kako ti je tata? Je li dobro?
Popio je soju na krovu s mamom.
Baš lijepo.
Imati nekoga uz sebe na ovakav dan…
Imam nešto za tebe.
Što? Što je to?
Sanjeok.
Htjela sam ti dati i prije, no nisam mogla.
Ne mogu vjerovati da ga nisam već pojeo.
Donio sam si nesreću.
-Mogu li kušati? -Da.
Ajme.
Baš je fino.
Naravno.
Pripremila sam i postupno skuhala luk, zvončiće, mrkve i govedinu.
Stavila sam ih na ražnjiće i prelila razmućenim jajima.
Bilo je to puno posla.
Vidim.
Mirisalo je po ulju.
Kao da sam se sjedinila s uljem.
Baš si se potrudila.
Da.
Ali ipak,
unatoč tome,
uvijek ću ti to spremati.
Osim ako mi ne kažeš da ti je dosta.
Uvijek ću ti spremati sanjeok.
Baš imam sreće.
To je moj prijedlog.
Mislila sam da su dvije prosidbe u mjesec dana previše.
Željela sam to uravnotežiti.
Znači li to
da ću vječno jesti duge?
Da, sve dugine boje.
Koju god boju želiš i koliko god želiš.
Najslađi prijedlog na svijetu.
Je li to „da”?
Da, rado.
Hvala.
Na čemu?
Na svemu.
Za ono tada i sada.
Za sve.
BRAVO, ŽIVOTE MOJ
BUDI MOJA LJUBAV
LJUBAV U SUSJEDSTVU
-Moje oči! -Nije to zločesto.
Dobili smo pristanak obiju obitelji.
Ne smijemo gubiti vrijeme želimo li nadoknaditi 30 godina romanse.
Idemo na spoj. Ne brini se.
Uz mene si siguran.
Zašto je neće biti?
Ide na Južni pol.
Seung-hyo.
Pomogni mi, Myeong-u. I ja se želim oženiti.
Postat ćete rodbina?
Neka se vjenčaju u proljeće.
Željezo se kuje dok je vruće. Možemo prije kraja godine.
Prijevod titlova: Vedran Pavlić