LOVE NEXT DOOR
Se her.
Har de installert rullebånd i nabolaget vårt?
Beina mine går av seg selv.
Din dust! Rett deg opp.
-Rett! -Jøss.
Hvorfor er du så tung?
Hvor mye tteokbokki har du spist?
Jeg spiste fritert mat.
Jeg har høyt kolesterol.
-Men hvordan kunne jeg si nei til god mat? -Det er plantebasert.
Hvorfor måtte du gå denne veien?
Unnskyld meg. Tilhører hele Hyereung-dong deg?
Skulle ønske det, men jeg har ikke råd.
Jøsses, det handler alltid om penger for deg.
Tante Hye-suk.
Mamma…
Seung-hyo. Seok-ryu.
Hva gjør dere to her?
Hva skjer her?
Jeg misforstår vel?
Dere krangler alltid!
Nå trykker dere kroppene mot hverandre.
Hva skal dette bety?
Det som skjedde…
-Vi er sammen. -Hva?
Dere er… sammen.
Snakker dere om en 80-tallssang?
Vent.
-Vi… -Hva?
Vi har et seriøst forhold.
Ja. Beklager at vi ikke sa det før.
Vi tenkte på det en stund før vi gjorde dette.
Vi måtte være forsiktige.
Vi vet at dere er sjokkert.
Vi vet dere er bekymret også. Men…
…følelsene er ikke overfladiske.
Så du sier at de ikke tar hverandre i hendene nå?
Jøssenavn.
Dere…
Vi går hjem.
Greit, tante Mi-suk. Jeg blir med og forklarer alt.
Nei, Seung-hyo. Du går hjem.
-Seok-ryu, kom. -Bare jeg?
Nei. Du kan ikke.
Ikke ta henne. Jeg blir med.
Har du ikke noe du må fortelle meg?
Ja, men jeg drar til Seok-ryu først…
Jeg vil høre det nå!
Beklager. Men først…
Din jævla idiot!
Har du så lave tanker om meg?
Nok tull. Kom hit med én gang.
Om ikke dreper jeg deg.
Hva sa hun?
Best at du ikke vet det.
Det er alltid så vakkert når du snakker fransk.
Greit.
-Hun er pretensiøs igjen. -Vent.
Bedre enn å late som du er en livslang venn, slik du gjorde.
Du ville ikke hatt venner om ikke.
Du var så kald at folk kalte deg Isprinsessen.
Det er et personangrep!
Hvorfor er du sånn mot tante Hye-suk?
Har dere kranglet?
Ja. Det var ille.
Seok-ryu, bli med meg.
Ha det, Gyeong-jong.
-Du kan ikke. -Seung-hyo!
Hva feiler det deg?
Hei!
Choisseung! Det er et spansk ordtak. "Bare solskinn skaper en ørken.
Regn og vind gjør jorden fruktbar."
Vi opplever noe vanskelig for å bli sterkere.
-Vi kan ikke! -Du forstår vel?
Jeg kan ikke la deg gå alene.
-Jøss. -Vi må være sammen uansett.
Slapp av.
-Jeg gir aldri slipp på deg. -Nei. Greit.
-Slapp av. -Nei.
-Dere skulle hatt juling. -Choisseung! Stoler du på meg?
-Slapp av! -Mamma!
Jeg tror moren din er opprørt. Vi går hjem. Greit?
Pappa, vent.
Nei! Ikke slå henne, tante Mi-suk!
Hvordan kan du slå henne?
Klapp igjen!
FORSTÅ KINEMATIKK
-Mamma. -Hysj!
Nei, vent. Bare hør på meg…
Seok-ryu, hva har du gjort denne gangen?
Å havne i trøbbel er min spesialitet.
Du stjeler greia mi.
Ikke bland deg.
-Forklar. -Vær så god.
Hva skjer mellom deg og Seung-hyo?
Det er som vi sa.
Vi er sammen. Det er seriøst.
Synes du det er artig?
-Synes du det er artig? -Ikke lyv.
Dopet du ham? Hvorfor skulle han velge deg?
Ikke bland deg, sa jeg.
Dere er sammen. Er det alt?
Han ville be om tillatelse,
men jeg sa nei.
Du og tante Hye-suk er venner.
Og jeg var ikke sikker da.
Men jeg kan si det sikkert nå.
Jeg liker Seung-hyo veldig godt.
Mener du det?
Det er ikke bare et tilfeldig forhold.
Betyr det at dere vurderer ekteskap?
-Nei. -Hva?
Det kan ikke være Seung-hyo.
Hvorfor ikke?
Du liker Seung-hyo.
Du kan ikke. Jeg tillater det ikke.
-Jeg har sagt klart fra. -Mamma.
Mamma.
Moren din har kranglet med tante Hye-suk.
Du må drikke mye vann. Du trenger det når du er sint.
Det er manipulering.
Hva?
Du hjernevasket ham sikkert.
Hvorfor skulle han ellers…
Kom an. Du pleide å banke ham hele tiden.
Og du dro ham rundt som en filledukke.
Ikke bland deg, sa jeg!
-Ikke sant? -Jeg skal gi meg! Unnskyld!
Pokker. Håret mitt!
-Det pokkers temperamentet hennes. -Hva?
Du sa at du ville dele et måltid med oss,
så jeg lurte på hvor du var hver kveld.
Du var vel opptatt med å date.
Vi spiser frokost sammen.
Jeg har deltatt aktivt.
Når ble du og Seok-ryu sammen, og hvordan?
Hvem begynte det?
Seok-ryu sa vel at hun likte deg først.
Du er perfekt på alle måter, og du er rett ved siden av henne.
Hvordan kunne hun la være å få følelser for ham? Herlighet.
Jeg likte henne først.
-Hva? -Har likt henne siden vi var barn.
Følelsene vokste etter at vi møttes igjen.
Seok-ryu sa nei og avviste meg flere ganger.
Men jeg holdt ut.
Vent nå litt.
Sa hun nei?
Tja… Først, men nå…
Hun er latterlig!
Jeg var veldig glad i henne, men er hun gal?
Hvorfor? Hva er i veien med sønnen min?
-Jeg vet det! -Hvorfor?
Er han ikke bra nok?
-Hvorfor avvise ham? -Latterlig.
Jeg sier ikke det fordi du er sønnen min, men du fortjener det ikke.
Akkurat!
Tja… Det jeg mente, var…
Det var bare sånn først, men vi er sammen nå.
Hun sa til og med ja til å gifte seg.
Fridde du til henne?
Gjorde du det spesielt?
-Hva? -Se på ham. Han gjorde det.
Han gjorde det!
La du blomster og ballonger i bilen
og leide en hel restaurant?
Mamma, avlytter du meg?
-For himmelens skyld. -Hva er det?
Sett deg.
Sitt.
Det er ikke vits å oppdra en sønn.
Ikke rart de sier det.
Hei!
Husker du smykket jeg fikk i bursdagsgave?
Jeg hadde det alt.
Det visste jeg ikke. Du skulle ha sagt det.
-Hvordan kunne jeg være så smålig? -Du gjør det nå.
Skal jeg kjøpe et smykke til deg? Vi gjør det i morgen.
Glem det! Jeg trenger det ikke!
Pappa, jeg…
Ikke prøv å overbevise meg!
Jeg støtter moren din.
-Om du kan snakke med henne… -Du.
Jeg har hendene fulle. La oss kjempe våre egne kamper.
Vil du ha fotmassasje, vennen?
Kan jeg spørre om noe?
-Nei. -Greit.
Det gjelder Seok-ryu og Seung-hyo.
Hvorfor sier du nei?
Det er vel ikke på grunn av krangelen med Hye-suk?
Ikke spør, sa jeg, så hvorfor spør du?
Jeg vet at blod er tykkere enn vann,
så hvem er en bedre svigersønn?
Han er kjekk, har en god jobb, og han er karaktersterk.
-Vi har kjent ham siden barndommen. -Det er derfor.
-Vi har kjent ham for lenge. -Hva?
Hye-suk vet også alt.
Seok-ryus avbrutte forlovelse og sykdom.
Jeg vil ikke at det skal bli en svakhet for barnet mitt,
at hun skal være underlegen,
eller at hun skal bli såret!
Sårer de Seok-ryu…
De får betale, uansett hvem.
Venn eller ei.
Hva tenker du på?
Det er bare…
Før i tiden,
når vi var opptatt,
lurte jeg på hva Seung-hyo følte.
Slike ting.
Vi var fæle mot ham.
Om vi kunne skru tiden tilbake,
ville jeg gått tilbake
til da Seung-hyo var sju
og sto alene bak døra,
og jeg ville gitt ham en klem.
Men på den tiden,
siden Seok-ryu var hos Seung-hyo,
var vi heldige.
Vennen.
Hva er overlevelsesprosenten for magekreft?
Glem det.
Lat som om du ikke hørte det.
La oss sove.
CHOISSEUNG
Personen du ringer er utilgjengelig…
Hei!
-Hei… -Oi!
Hjelp meg.
-Kom hit. -Jeg døde nesten.
Hva gjør du?
Hvorfor klatret du gjennom vinduet? Du kunne ha skadet deg!
Men…
Jeg savnet deg. Hva ellers kunne jeg gjort?
Jeg etterlignet deg.
Håndleddet er ikke bra enda.
Få se.
Dette gjør det bedre.
Foreldrene dine er opprørt, hva?
Nei.
De er bare forfjamset.
-Hva med foreldrene dine? -Hva?
De er bare litt overrasket.
De er også forfjamset.
-Løgner. -Du løy også, vennen.
Men det er pussig når du tenker etter.
Hva gjorde vi som var så ille?
Hvorfor skal vi være redde?
Hva sa du?
"Vennen"?
Ja.
Hva skjedde med hun som ville holde det hemmelig?
Vi har blitt fersket. Jeg bryr meg ikke!
Lar du være å treffe meg om mamma ikke liker det?
Det skjer ikke.
Skjønte du ikke det da jeg klatret?
Kampinstinktet mitt slår inn.
Skal jeg bruke protestbånd med "Seung-hyo er min"?
Ikke et bånd.
I stedet…
…kan du bruke dette.
Det er nydelig.
Nå vet jeg hvorfor folk bruker giftering.
Det gir en sterk følelse av samhold.
Liker du det?
Jeg elsker det.
Men, jeg lurer, hvorfor et armbånd i stedet for en ring?
Fordi…
Ikke kom til jobben min og spre rykter om meg.
Burde saksøke deg for å spre usannheter.
For en utakknemlig drittsekk.
Du burde betale meg tilbake, ikke saksøke meg!
Husker du hva vi tullet med?
Det var ikke med vilje.
Hjernen min lagret vel
alt du gjorde, og alt du sa.
Og jeg skal fortsette.
Skal høre godt etter
når du snakker.
Jeg skal ikke kaste bort
tiden vår sammen.
Holder fast ved deg
og alt du er.
Holder deg fast for alltid.
Så, Seok-ryu,
vil du…
…gifte deg med meg?
Jeg hadde vært dum om jeg sa nei til et slikt frieri.
STENGER ETTER 13. SEPTEMBER
Denne.
Mamma fant ut om meg og Seung-hyo.
Dere var flinke som skjulte det så lenge.
Pappa og Seung-hyos foreldre fersket oss også.
Det er ikke så ille å ta alt på én gang.
Hvorfor er du ikke overrasket?
Fordi jeg fikk mammas godkjenning.
Å? Hvordan?
Det finnes en metode for alt.
Hva er det? Fortell!
Tja…
Spis jajangmyeon og jjamppong med alle.
Kjøp japchae-ris òg.
Hva snakker du om?
Gjør det med oppriktighet.
Det er det eneste svaret.
Erter du meg nå?
Jobber du for Korea brannvesen?
Jeg har fri i dag.
Hva gjør du?
Dette ligner ikke deg.
Tja…
Jeg bruker olje i håret.
Du er fæl.
Vennen din er opprørt,
og du står der pent alene?
Jeg har en date i dag.
Hei, Dan-ho.
Hei, Mo-eum.
Har du ventet lenge?
Nei. Jeg var glad for å vente på deg.
Ikke vær dum. Kom igjen.
-Du er pen i dag. -Hva?
Hei. Står til?
Hei. Jeg har det bra.
Ikke tenk på meg. Fortsett.
Jeg skal hjem.
Et øyeblikk.
Hallo, Choi.
-Det er vel ikke Choi Seung-hyo? -Jo.
Ja, vær så god.
-Er det Choisseung? -Gå.
Skjønner.
Nå?
Ja, det kan jeg.
Akkurat nå skulle jeg skulle jeg vært i Wolmido fornøyelsespark
eller spist kylling og øl ved Han-elven.
Hvorfor er jeg her?
Du drømte mye om å gå på date, hva?
Skal du håndtere kjæresten din rett, eller?
Beklager.
Vi hører dere.
Og så da?
Beklager.
Vi skal pusse opp huset til en eldre dame neste uke.
-En eldre dame? -Ja.
Vi kjenner en eldre dame i nabolaget.
Hun bor alene.
Choi tok seg tid til å hjelpe.
For en god gjerning.
Så god at du ikke kan klage.
Det er mer alvorlig enn jeg trodde.
Det er kryssfinervegger. Dårlig for lydisolasjon og isolering.
Ingen essensielle fasiliteter.
De kunne laget kjøkken eller bad her.
Om eierne hadde så mye penger,
ville de laget flere slike rom.
Flere enheter betyr mer leie.
Hvorfor gikk de så langt?
For penger.
Det har gått rykter om ombygging i det siste.
Mamma har fått mange telefoner om det på jobb.
Men jeg liker Hyereung-dong nå.
-Jeg også. -Jeg også.
Ja, jeg også.
Forresten, snakker dere to formelt med hverandre enda?
Når skal dere snakke uformelt?
-Unnskyld? -Hva?
Du har rett.
Vi bor i samme nabolag.
Vi er venner på samme alder. Dropp formalitetene.
-Det er ok. -Det er ok.
Det er mer komfortabelt for oss.
Passende avstand er nøkkelen til vennskap.
Skjønner.
Ja.
-Hva var det? -De virker nære.
Og av og til ikke.
Hvorfor er det så vanskelig å få tak i deg for tiden?
Hye-suk har vel ikke vært her?
Ikke noe fra henne heller.
Gruppechatten har vært så stille.
Har dere laget en ny gruppechat uten meg?
Bra du sa det. Om du vet hvordan, lag en ny gruppe.
Uten Hye-suk. Bare deg, meg og In-suk.
Hva?
-Har dere kranglet igjen? -Jeg skal aldri se henne igjen.
Er det alvorlig?
Fra nå av eksisterer ikke Hye-suk for meg.
Dere har vært venner i 40 år.
Dere er kanskje uenige, men om du kutter henne ut,
er det trist å se alle de bortkastede årene.
Jeg har mange år foran meg. Jeg kan få nye venner.
Akkurat som med sko er gamle venner mer komfortable enn nye.
Du har langt igjen,
så ikke skad deg med nye sko.
Har du alltid vært så talefør?
Det er fordi jeg har mye å tenke på.
Jeg har oppnådd nirvana ved å gi slipp på alt.
Hva? Skjer det noe med deg også?
Mo-eum er sammen med Kang.
Kang?
Naboen deres?
-Faren til Yeon-du? -Ja.
Hva gjorde du?
Du ga dem vel ikke tillatelse?
De liker hverandre, så hva kan jeg gjøre?
Knekke beina hennes og holde henne hjemme?
Sende henne til et tempel?
Seok-ryu og Seung-hyo er også sammen.
Varmt! Kaldt, mener jeg!
Hva?
Hei, Hye-suk.
Kommer tilbake senere, Jae-suk.
-Jeg drar. -Jeg går, sa jeg!
Jae-suk, kan du si at jeg går
fordi det er på tide å gå, ikke på grunn av henne?
Hun tror verden kretser rundt henne.
-Lille drittunge. -Hvorfor er dere så barnslige?
Det er alltid hun som begynner.
Mi-suk! Jøss.
Hvor skal du?
Oi! Hun går. Jeg hadde noe å spørre henne om.
Hye-suk! Lenge siden sist!
-Står til? -Bra.
Hva skulle du spørre om?
Jeg så et skilt på butikkdøra.
Hva var det? Et skilt om at de stenger.
Hva?
-Seriøst? -Ja.
Hva er det som foregår?
Yeon-du.
Jeg må fortelle deg noe i dag.
Saken er…
Jeg kan gjøre det.
Jeg vil gjøre det.
Yeon-du.
Jeg må be deg om tillatelse til noe.
Hva er det?
Kan du gi meg
sjansen til å bli moren din?
Jeg vet jeg ikke kan bli din ekte mor,
men jeg kan love deg noen ting.
Jeg skal ikke tvinge deg til å spise spinat og gulrøtter.
Jeg lover å vinne foreldrestafetten på idrettsdagen i barnehagen.
Og…
…når du er syk,
når du har det er tøft,
lover jeg å være hos deg.
Men om
du hater tanken…
Jeg hater den ikke.
Det vil jeg gjerne.
-Mener du det? -Ja.
Jeg har ventet på denne dagen.
Det er en hemmelighet, men jeg har drømt om det også.
Har du sovet godt? Drømte du om å ha romvesen-venner?
Nei, jeg drømte om noe annet.
Hva var det?
Det er hemmelig. Sier det senere.
Jeg dro til månen i drømmen min,
og du og pappa giftet dere der.
Vi brukte romdrakter og fløt rundt.
Hva?
Mo-eum,
du er min beste venn i hele verden.
Så vær så snill å være
en god venn for faren min også.
Så klart.
Gråter du, pappa?
Jeg gråter ikke.
Jeg sov ikke så godt i går natt.
-Jeg gjespet bare. -Hva? Jeg tror ikke det.
Du gråter åpenbart fordi du er rørt.
Vi fikk faren din til å gråte!
Nei, jeg gråt ikke.
-Er det papirlommetørklær her? -Lommetørklær?
Lurer på om de har lommetørklær.
HUSETS KOKKEMESTER BAE
Jeg er syk og så videoen din mens jeg søkte etter sunn mat.
Det ser så godt ut.
Men jeg har ikke energi, så jeg kan ikke lage det.
Hadde vært fint å smake på maten din.
Hva tenker du så hardt på?
Hva? Det er ingenting.
Du kan ikke snakke til meg.
Vi var enige om å jobbe en time.
Ikke snakk til meg.
Jeg jobber hardt også.
-Jeg orker ikke dette. Jeg flytter meg. -Nei!
Etterpå flytter du deg to plasser og kommer enda nærmere.
Så vil du sitte med meg og holde hender.
Du kan ikke.
Vi er et ideelt par som fikser karrierer og kjærlighet.
Hva skal jeg gjøre?
Jeg er ferdig med jobben.
På tide med noe annet.
Ikke enda!
Jeg har mye igjen!
Jeg er ikke ferdig!
Jeg er ikke ferdig enda!
Jeg kom på jobb på en lørdagskveld for velstand og ære.
Og jeg ser det der.
SLUM FØR OG ETTER
-Hva er dette? -En gave.
Åpne den.
Drømmer jeg nå?
Sovnet jeg med åpne øyne?
Har du tabbet deg ut igjen?
Hva har du gjort denne gangen?
-Din pøbel. Du skal dø! -Hva?
Hva er det? Har du tabbet deg ut igjen?
Nei.
Jeg fikk lønn, så jeg kjøpte denne til dem.
Det gir ikke mening!
Det siste jeg fikk fra deg,
var en papirblomst du laget på skolen!
Vent.
Jeg må ha vært en drittsekk.
Se. Det er et kosttilskudd.
Du har rett.
Jeg vet hva det er.
Du og pappa er eldre nå.
Kjøpte noe som hjelper blodsukkeret.
Dere må ta en, siden den er åpen.
Her er din, pappa.
Er det faktisk så bra?
Ja. Dette er til deg, mamma.
For dyrebart til å drikke.
Du.
Hva er jeg da, om du sier det? Jeg drakk alt.
Ja, mamma. Det er som en kronisk sykdom.
Vær glad når barna dine gir deg noe.
-Ja. -Greit.
Og bruk skjønnhetsproduktene jeg ga deg.
Greit. Jeg skal drikke det.
Jeg må være sunn så jeg ikke er en byrde.
Jeg trodde pøbelen prøvde å selge det til oss.
Dong-jin, du har endelig blitt voksen.
Du får ikke.
Du har langt igjen enda.
Nå er du frekk mot meg igjen.
Seok-ryu, Dong-jin.
Mamma, vi kranglet ikke.
Samtalen vår ble bare litt intens.
Det er ikke det.
-Jeg har noe å si til dere. -Kan jeg ta to på én gang?
-Vennen? -Ja?
Skjønner.
Tja…
Jeg skal stenge butikken.
-Hva? -Hvorfor?
Hva tror dere? Jeg er i pensjonsalderen.
Hørt om FIRE-bevegelsen?
-Hva er det? -Vet du ikke?
Hva er det?
Pappa.
Om du vil ha tillatelse til å treffe Seung-hyo,
har jeg ikke makt. Snakk med moren din.
Det handler om det også,
men vi legger det til side og snakker om deg først.
Hva med meg?
Jeg er bekymret for deg.
Er det faktisk greit for deg å stenge?
Klart det.
Du vet det har vært vanskelig.
Jeg ble nesten lurt også.
Tanken på å være fri, gjør meg lettet.
Det er som å ta masse is i munnen
og tygge den på en varm dag.
Da er det en lettelse.
Men om du blir urolig,
må du si det til meg.
Hva er familiens nye motto?
"Ikke hold problemer for deg selv."
Ja.
Bra jobbet, pappa.
I så fall,
skal du henge med meg mer når jeg ikke må jobbe?
Jeg er litt opptatt.
Hva?
Så du setter meg til side og henger bare med Seung-hyo?
Din lille…
Ikke tenk på å få min godkjenning.
Jeg har overtalt deg.
Hva?
Hva skal jeg gjøre med mamma?
Jeg skal være mot det til siste slutt.
Nei! Du er for dyrebar til å gi opp.
Det er sant. Jeg har pene øyne.
Jeg er enig.
Hva var det?
Du har pene øyne, men nesen din er enda penere.
-Er den? -Få se.
Se på den broen. Den er like høy som Mount Everest.
Kom igjen. Det er en overdrivelse.
-Den er unik. Nesen min tar etter din. -Ja.
-Stemmer. -Jeg har mammas øyne.
Øyne? Hva snakker du om?
Om jeg lot håret vokse, hadde jeg vært prikk lik deg.
Hei, Choi.
Hallo.
-Er jeg sen? -Selvsagt ikke.
Vi er her også. Hei!
Hvorfor er dere her så tidlig?
Jeg er mer ekspert på det enn deg.
Jeg har ansvar for sikkerheten i dag.
I så fall kan jeg skrive artikler og sette opp tapet.
Ekte tapet.
Jeg har ansvaret for maten.
Dere kan ikke jobbe på tom mage.
-Jøss. -Trenger dere ikke flere med erfaring?
-Hallo. -Hallo.
-Myeong-u.
Dere har gode hensikter,
men som det er nå, vil Seung-hyo gjøre alt arbeidet selv.
Er du her for å hjelpe?
Har du glemt det? Jeg presenterte deg for frivilliggruppa.
Vi må være raske om vi vil bli ferdige før solnedgang!
-Ja. -Jeg setter meg bak.
-Jeg sitter i midten. -Jøss.
Greit.
Jøss.
Veggene er fulle av mugg.
Vi må fjerne dem.
Du store.
Ikke noe kjøkken.
Lager hun mat på primusen?
Området foran er for farlig. Trappen har sprekker også.
Det er ikke nok plass.
Er dette mulig?
Vi må prøve.
-Den holder ikke. Den er for gammel. -Å?
Bedre å plassere den her.
-Her? -Ja.
Jøss.
Bra jobbet.
Dan-ho.
Fortsett å holde den.
-Bare litt. Bra, ikke sant? -Ja.
-Vi kan flytte oss. -Greit.
Vent.
Hvem vil henge opp tapet med meg?
Ingen?
Jeg!
Fyll mellomrommene.
-Bra jobbet. -Vi gjør vårt beste.
Bra, ikke sant?
Der.
Jøss.
Er det faktisk huset mitt?
Ja.
Choi renoverte hjemmet ditt.
Tenkte du trengte det i hverdagen.
Vi laget et minikjøkken til deg.
Du kan lage mat her nå.
Det er et vindu her.
Det var det første jeg tenkte da jeg så huset.
Jeg ville gi deg et vindu.
Når du kommer hjem etter jobb,
åpner du vinduet.
Du kan se på himmelen og puste dypt inn.
Når jeg kom hjem etter å å samlet papp hele dagen,
føltes det så kvelende.
Jeg kunne ikke nyte livet og ventet bare på å dø.
Jeg følte meg så fanget.
Men nå kan jeg leve livet.
Frue.
Om du ser ute,
har vi gjort trappen tryggere og satt inn rekkverk.
Det var Yoons idé.
Ja, tja…
Det virket litt farlig, så vær forsiktig.
-Takk. -Ingen årsak.
-Tusen takk. -Det går bra.
Hei, Jae-suk.
Jeg ringte for å se hva du drev med.
Hva tror du? Jeg vasket opp etter middag.
Om du ikke gjør noe, vil du komme innom kontoret?
-Nå? -Ja.
Jeg fikk en flaske vin i gave i dag.
De sa den er god.
Greit.
Siden vi drikker dyr vin, tok jeg på vinfarget leppestift…
-Hva gjør du her? -Jae-suk ringte meg.
Ringte hun deg også?
-Hva foregår? -Hva?
Hva foregår?
Hva i all verden? Ble døren låst?
Men vi er inne enda.
Drittunger! Hør her!
Jae-suk, hva gjør du?
-Vi er Suk-søstrene… -Det er Lavendel!
Ja.
Lavendel, før kjent som Suk-søstrene.
Vi fire møtte hverandre da vi var 17, og i 40 år
har vi vært uatskillelige.
Men dere vil kutte kontakten
og gå hver deres vei,
så hvordan kan vi bare la det skje?
Det er ikke det venner gjør!
Vi skapte en mulighet til forsoning.
Ville ikke at dere skulle bli fulle og krangle,
så jeg satte druejuice i kjøleskapet i stedet for vin.
Åpne døra!
Er dere gale?
Dette er frihetsberøvelse!
Jeg åpner den om en time, så vær greie frem til det.
Vent! Toalettet!
Hva om vi må tisse?
Slapp av.
Se der borte.
Det er en potte under bordet.
Det er faktisk det. Din gale drittunge!
-Hei. -Kos dere!
-Kom! -Åpne døra!
Hva tar du oss for? Hvordan kan vi tisse på potte?
-De små… -Kom igjen. Seriøst…
Ikke til å tro.
Jeg sverger.
-Herre. -Kom igjen!
Beklager den dagen.
Jeg snakket uten å tenke meg om.
Du sa sikkert det du tenkte.
Du holdt ikke tilbake.
Ser du ikke at jeg sier unnskyld først?
-Hvem ba om det? -Hjertet mitt. Hva?
Altså…
Vi kan ikke møte Seung-hyo og Seok-ryu slik.
Vi er smålige og umodne.
Jeg er tørst.
-Vil du ha juice? -Nei.
Hva om jeg må tisse?
Du kan bruke den.
Får jeg også en slurk?
Har du tenkt på det?
På Seok-ryu og Seung-hyo
sammen?
Nei. Jeg så det aldri for meg.
Jeg ble så forfjamset.
Hvorfor ble du så forfjamset?
Det var uventet.
Og så da? Hva vil du gjøre?
Hva kan vi gjøre?
Sånn jeg forstår det,
virker det som de nettopp ble sammen.
-Sa ikke Seung-hyo det? -Nei.
Det er ikke det.
Jeg mener at vi skal vente og respektere det de velger.
Vente?
Det høres ut som du vil de skal slå opp.
Jeg mener
at vi ikke skal forhaste oss.
-Seok-ryu har vært gjennom mye. -Hva da?
Den avbrutte forlovelsen? Eller…
Kreften?
Du.
Det virker som du prøver å finne feil med Seok-ryu.
Glem det. Jeg er også mot det.
Jeg vil ikke ha ham som svigersønn.
Mi-suk!
Hva tar du meg for?
Og hva er galt med sønnen min?
Det er ingenting galt med ham. Du er problemet.
Deg som svigermor?
Hadde vært gal om datteren min fikk gifte seg inn.
Er du ferdig?
Nei. Jeg har mer å si.
Om du ikke kan fikse personligheten din,
kommer Seung-hyo til å dø som ungkar.
Du!
HYEREUNG EIENDOMSMEGLING
Det burde være over nå, ikke sant?
La oss åpne og se.
Om jeg noen gang snakker med deg igjen,
bytter jeg navn.
Ga Mi-suk i stedet for Na Mi-suk.
Greit, bytt det. Vær så god.
Ja. Hvorfor ikke Da Mi-Suk?
Om jeg snakker med deg igjen,
bjeffer jeg. Voff!
Jeg blir en hund.
Planen mislyktes.
Kom.
De pokkers drittungene.
Jøss!
HUSETS KOKKEMESTER BAE
WOKET TOMAT OG EIKENØTT-GELE
Hun har fått flere visninger.
Jeg er syk og så videoen din mens jeg søkte etter sunn mat.
Det ser så godt ut.
Men jeg har ikke energi, så jeg kan ikke lage det.
Hadde vært fint å smake på maten din.
Seung-hyo, kom ut!
Anbefalte professor Kim Chi-hun oss?
Ja. Han sa du var de beste nå for tiden
og roste dere så mye at jeg kom hit.
Trafikken fra Gangnam var ille.
Var det en grunn til at dere bygget kontoret utenfor Seoul?
Det var her jeg vokste opp.
En fin tomt ble lagt ut mens jeg lette etter et sted.
Tja…
Det gikk rykter om ombygging i Hyereung-dong.
Vet du noe om det?
Unnskyld?
Nå for tiden er det populært å finne trendy ting i nedslitte områder.
Tenkte du kanskje hadde hørt noe.
Vi har også hørt det, men det er bare et rykte.
Ingenting skjer egentlig.
Vi kom ikke hit av den grunn.
Skuffende.
Jeg håpet
dere hadde teft for å tjene penger.
Men det er overraskende å høre at dere kom hit fordi dere likte stedet.
Jeg skal bygge en bygning.
Jeg trenger noen som kan levere like mye verdi som jeg investerer.
Men om dere er virkelighetsfjerne, er det et problem.
På veien hit så næringsområdet bitte lite ut.
Og det var en slum der.
Området så elendig ut.
Jeg tror det er best om du leter etter et annet arkitektfirma.
-Du. -Jaså?
Du har rett.
Jeg tror ikke vi er i stand til å gi deg det du leter etter.
Det virker som du er sånn fordi jeg var direkte.
Likevel,
nekter dere en henvisning?
-Ja. -Ja.
Å si nei til et prosjekt
påvirker ikke inntekten vår noe særlig.
-Ikke sant? -Hva?
Vi vil jobbe med kunder med samme mål,
og unngå dem som ikke har det.
Hvordan var det?
-Er det greit, Myeong-u? -Hva da?
Det er jo en bygning. Er det ikke synd å si nei?
Det var du som sa du ikke ville gjøre det.
Jeg vil ikke si det.
Men hvordan kunne du avslutte det sånn?
Jeg har alltid vært sånn, men du…
Hva med meg?
Er jeg en som har teft for å tjene penger?
Er jeg et kapitalistisk monster som alltid regner på kalkulator?
Ja.
Men du er en rasjonell pragmatiker.
Hva skal jeg gjøre?
Jeg blir mer og mer romantisk.
Hva snakker du om?
Etter pensjonistbolig-prosjektet
og det renoverte huset har jeg tenkt mye.
Hvordan kan jeg si det?
Å jobbe med noe prangende og ekstravagant
fikk ikke hjertet mitt til å føles fullt.
Stemmer.
-Samme her. -Ja.
Av og til tror jeg det var derfor jeg ble arkitekt.
Din lille pøbel.
Var det derfor du ville bygge kontor her?
Du ville forandre meg sakte.
Jeg så på den store sammenhengen.
Men tvillingene må gå på engelsk skole.
Og jeg vil ha leilighet i Gangnam.
-Seok-ryu kan lære dem engelsk. -Ja vel?
-Og jeg bygger hus til deg. -Hva?
Seriøst? Nå har du lovet. En muntlig kontrakt er også en kontrakt.
Gå og skriv det ned.
-Jeg signerer. -Du minner meg på
at jeg dro på distriktkontoret for å levere noen dokumenter. Se.
De hadde denne.
"Nabolagets arkitekt". Hva er dette?
Et program på distriktkontoret.
De gir gratis konsultasjoner til beboere.
De forbedrer boforhold på vanskjøttede steder.
Som da du renoverte det huset?
Ja.
Mange butikker stenger og gamle smug blir forlatt.
De bevarer nabolagets kultur også.
Jøss.
Du blir Hyereungs beskytter.
Jeg må bli valgt først.
Klart de velger deg. Hva mener du?
Hørte at de skal begynne med bassenget og gymsalen.
Så kult, Choisseung.
Du er som arkitekten med ansvaret for Hyereung-dong.
Alle kaller meg en arkitekt,
men jeg er faktisk bevillet arkitekt.
Forskjellen på de to er…
Jeg må også jobbe hardere.
Hva?
Når jeg ser deg gå ut sånn,
vil jeg gjøre det samme.
Jeg kan bare lage videoer nå,
men jeg vil servere maten min til folk en dag.
Jeg vil lage gryter med lykke til dem.
Jeg ante ikke at det ville bli så pinlig å sitte med deg sånn.
Ville du snakke om Seok-ryu og Seung-hyo?
Det gjelder konene våre.
Akkurat.
De er i krig.
Ville ikke blitt overrasket om det falt atombomber.
Som nøytrale parter, bør vi ikke prøve å roe dem?
Du har rett.
Da…
Ja, i slike situasjoner,
i stedet for å være så alvorlige,
trenger vi en mer avslappet, fredelig stemning.
Uansett tid og sted
trenger vi alltid det til slike samtaler.
Sannheten kommer frem når man drikker.
Akkurat!
Klikk-klakk!
Vi skal visst ha soju i stedet for kaoliang i dag.
Vi kan ikke alltid drikke de dyre sakene! Butikken skal stenge!
Vi stenger, og du ber om…
Eller ta med noe godt å drikke, da.
-Har du hørt det? -Hva da?
Roten kafé skal stenge.
Det gikk ikke bra der. De hadde sjelden kunder.
Jeg vet det.
Fluer rørte ikke maten deres engang.
Du store tid.
Ikke bare er datteren arbeidsløs, men mannens butikk stenger.
-Du store. -Du store.
-Tenk sånn uflaks. -Jeg vet det.
-Du store. -Har jeg sånn uflaks?
M-Mi-suk!
Jeg la kimchi i bakken forleden dag.
Nå er det din tur!
Bare baksnakk meg.
Men datteren og mannen min?
Tuller du med familien min, får du svi!
-Jøss! -Vent!
Hvorfor gir du deg ikke? Søren!
-Hva skal du gjøre med det? -Jøss!
Du!
Hva tror du at du gjør?
-Mi-suk, går det bra? -Du.
-Er du gal? -Du store.
-Du! -Hvorfor blander du deg?
-Du! -Jøss!
-Lille… Hvordan våger du? -Det går bra.
Du er død!
Slipp meg!
-Hva er det med deg? -Slutt!
-Hva? -Du!
-Slipp! -Ligg unna!
Er du gal?
Hun er bare flink til å studere!
Dette er bedre!
-Hei! -Hva i all verden?
-Slipp! -Hei!
Hei!
HYEREUNG POLITISTASJON
Det var de…
-Hye-suk! -Mi-suk!
Mi-suk, hvem gjorde dette?
-Hva foregår? -Hvorfor kom dere sammen?
De stinker alkohol.
Var dere sammen igjen?
Nei da.
-Nei. Hvor var dere? -Mamma!
-Tante Hye-suk! -Hei!
-Går det bra? -De kommer i par.
Var dere òg sammen?
-Var dere? -Dere skulle skamme dere.
Dere kan ikke si noe på det.
Det er vel ikke dem?
Hallo. Hva gjør dere her?
-Vent… -Er det blod?
Går det bra? Jøss.
Hvorfor inngikk du forlik? De gjorde første feilen.
Tenk på det som å betale for behandlingen deres.
Det var tydeligvis de som fikk bank.
Stemmer. Det tar dem to uker å komme seg.
Finn en advokat. Vi skal saksøke dem for bakvaskelse.
Men det var forfriskende med action etter så lang tid.
Husker du?
Da den bøllen ranet meg i smuget?
-Du kom. -Ja!
-Og du reddet meg. -Stemmer!
Jeg tok ryggsekken og lunsjen min
og svingte dem mot henne.
Det gjorde jeg i dag.
-Du kopierte meg. -Jeg husket.
Du traff den skumleste damen med vårløken.
-Øyet hennes hovet opp. -Veldig!
-Hun sa hun skulle drepe oss. -Mamma, Mi-suk.
Er dere venner igjen nå?
Hva?
Det er de.
-Er jeg skitten? -Ja.
Hva er det?
Hva er det i kurven?
Jeg har aldri sett deg bære rundt noe sånt.
Jeg har mye tid nå.
Jeg bør prøve å lage mer mat hjemme.
Ser ut som du skal kaste bort ingredienser.
Lær meg det, da.
Jeg kjøpte bregner,
men kan ikke tilberede dem.
Det finnes masse gode kokebøker. Hvorfor lære av meg?
Maten din er best.
Man kan ikke lære bort følelsen for matlaging.
Jeg tilbereder den i morgen, så ta den.
Jeg sverger.
Trodde ikke jeg fikk spise det igjen da vi kranglet.
Jøss.
Det er en lettelse.
Tenkte du bare på bregner etter at vi kuttet hverandre ut?
Så klart. Retten er viktig for meg.
Du laget alltid den retten når jeg kom til Korea
og når jeg dro på jobb.
Du la det på is for meg.
Når har jeg gjort det?
Når jeg åpnet en boks,
fløt den over av vennskapet ditt.
Hvordan kunne jeg glemme det?
Hvorfor får du meg til
å føle meg så liten hele tiden?
Jeg skal være ærlig. Jeg følte meg mindreverdig.
Du snakker engelsk og fransk.
Du kommuniserte med lokalbefolkningen og jobbet utenlands.
Men jeg fikk betalt for å passe Seung-hyo.
Det ville vært fint å ha passet sønnen din uten å ta imot penger.
Er du gal?
Hvorfor skulle du ikke ta betalt?
Seung-hyo ble godt oppdratt takket være deg.
Å oppdra et menneske
er en utrolig bragd.
Ikke alle klarer det.
Du gjorde det for meg.
Da jeg spiste lunsj alene på skolen,
kom du til meg og sa:
"Jeg hørte at du heter Seo Hye-suk.
Vi mangler en Suk-søster. Vil du være med?"
Derfor vil jeg ikke være formell når vi er svigerfamilie.
-Hye-suk. -Ja, bare si navnet mitt.
Jeg sier navnet ditt også.
Det er det jeg gjør.
Selv om barna våre gifter seg, kommer vennskapet først.
Gir du dem velsignelsen din?
Herlighet.
Jeg var aldri mot dem i utgangspunktet.
Særlig! Du så misfornøyd ut.
Vær ærlig. Det plager deg at Seok-ryu var syk.
Klart det!
Seok-ryu var syk, så hvordan kan jeg la være å bekymre meg?
Hun er barnet ditt.
Øyenstenen din.
Datteren til bestevennen min.
Du vet hvor glad jeg er i henne.
Hvordan kunne jeg la være å bry meg?
Jøss.
Jeg visste ikke at du følte det.
Jeg var redd hun ble knust om du sa nei.
Etter at hun var syk og alene i utlandet, måtte jeg beskytte henne.
Mi-suk.
Vi beskytter henne sammen.
Akkurat som du oppdro Seung-hyo,
skal jeg være glad i og ta meg av Seok-ryu.
Takk.
Jeg er takknemlig.
Jeg er mer takknemlig.
-Nei, jeg. -Drittunge.
Beklager at jeg slo deg.
Det var vondt.
Dumme drittunge.
-Jøss. -Hva gjør de?
Vi vet at dere er der.
Kom frem.
Seriøst.
-Hvor lenge har dere vært der? -Jøss, Seok-ryu.
Du har alltid vært så smart og pålitelig siden du var liten.
Kanskje det var meningen.
Ta vare på Seung-hyo for meg.
Det skal jeg.
-Seung-hyo. -Jøss.
Du vet du nesten er sønnen min?
Klart det.
Om Seok-ryu slår deg og plager deg,
kan du si det.
-Jeg skal straffe henne. -Du kan også sladre.
-Greit. -Forstått? Fortell meg alt.
Det sies at menn får mer østrogen når de blir eldre,
og de gråter mer også.
Er det sant, Gyeong-jong?
Testosteronnivået synker, nærmere bestemt.
Østrogenmengden øker relativt.
Kan ikke se på dem. Har du medisin?
Jeg tåler dem ikke! Hva feiler det dem?
Hva har skjedd?
De henger alltid og drikker sammen nå.
-De er rare. -Sett dere.
Ta dere sammen. Slutt å gråte.
Stakkars pappa.
Hvor er barna?
Jeg tror de sover.
Skjønner.
-Jeg går. -Greit.
Hvordan er det å gå på jobb for siste gang?
Det føles likt.
Steng og kom tidlig hjem i dag.
Vi kan drikke soju.
Greit.
Ha det.
AMBULANSE
Bra jobbet.
Frøken Jung, sjefen ser etter deg.
-Meg? -Ja.
Gratulerer.
Med hva?
Jøss.
Hvordan skal du tilpasse deg et så fjernt sted om du vet så lite?
-Hva? -Frøken Jung.
Du har blitt valgt som sikkerhetsbetjent på forskningsstasjonen på Sørpolen.
-Jøss! -Jøss!
Jeg? Seriøst?
Jeg fikk nettopp brevet.
Du er den første kvinnen.
Jøss.
Tilpassingen begynner om to uker.
-Opplæringen og orienteringen òg. -Ja.
Etterpå drar du i begynnelsen av neste måned.
Hva? Så fort?
Ja. Gjør deg klar.
Gi henne en runde applaus.
Takk.
Min siste dag er også dårlig.
Jøss!
-Er det åpent? -Så klart.
Sett deg der du vil.
Vær så god.
Bestilte ikke fiskekaker.
Hva?
De er på huset.
Kos deg.
Du har gitt meg en ekstra fiskekake før også.
Hva?
Jeg bodde i dette nabolaget for ti år siden.
Jaså?
Jeg spiste tteokbokki etter en dårlig eksamen.
Du ga meg fiskekaker og sa "opp med hodet".
Å? Gjorde jeg det.
Jeg kom for å møte en venn og stakk innom.
Du og fiskekakene har ikke endret dere.
-Ta én til. -Nei takk.
-Vil du ha sundae? -Nei takk.
Jeg vil gi deg litt.
Det er siste dagen min i dag.
STENGER ETTER 13. SEPTEMBER
Skjønner.
Jeg hadde angret om jeg ikke kom.
Takk for måltidet.
-Vennen. -Pappa, vi er her.
Hva gjør dere her?
Hva tror du? Vi skal spise tteokbokki.
Jeg tror ikke vi er de eneste kundene.
Hva? Er alle her? Vi kom for fritert mat.
Hva sa du var godt?
Den friterte paprikaen. Du har vel litt igjen?
Hva er det som skjer? Jøss.
-Hallo! -Butikken er for liten.
-Hvor skal du sitte? -Vi er også her!
-Jøss. -Sett dere.
Yeon-du, du har ikke smakt tteokbokki enda, har du vel?
Stemmer!
Yeon-du, du er så heldig.
Den første tteokbokkien din blir fra Roten kafé!
Om dere setter sammen bordene, flytt dem tilbake etterpå.
-Ja da! -Greit!
Slutt, mamma!
Jeg gjør det. Det er derfor jeg har muskler.
Sånn.
Han tar etter meg.
Hva skjer?
Er vi de siste som kommer?
-Vi kom rett etter jobb. -Hallo.
Hvem er du?
Hyggelig å møte deg. Jeg er Kan Dan-ho fra Chungwoo-posten.
Hva gjør en reporter her?
Tja…
Han er kjæresten min.
-Ekkelt. -Jøss.
Hvem skulle trodd hun var en søt tosk?
Hun er kjempesøt.
-Takk for at dere kom. -Ingen årsak.
Jeg skriver en artikkel om pensjonsttilværelsen.
Får jeg intervjue deg?
Meg?
Jøss.
Det er første gang.
-Skål! -Skål!
Først…
Du skal pensjonere deg. Hvordan føles det?
Tja…
Jeg vet ikke.
Jeg kutter grønnsaker og lager kraft.
Så bløtlegger jeg riskakene. Jeg gjorde det hver morgen.
Når jeg stopper og finner meg til rette,
synker det kanskje inn.
Det gjør det nok.
Nå som du skal pensjonere deg, hva angrer du mest på?
Og hva gleder du deg mest til?
Angrer?
Det jeg angrer på…
Jeg tror ikke jeg angrer på noe.
Ærlig talt… Jøss.
Det var mye som ikke gikk som jeg ville.
Men sånn er livet.
Ja.
I stedet
har jeg flere glade minner om dette stedet.
Jøss.
"Det er godt."
Jeg elsket å høre det.
Det jeg gleder meg til, er…
…familien min.
Jeg har vært opptatt hele livet og brukt det som unnskyldning.
Endelig
føles det som
jeg kan dra tilbake
til familien min.
Hva vil du si til deg selv etter all den harde jobben?
Tja…
"Bra jobbet.
Du jobbet hardt,
Bae Geun-sik."
ROTEN KAFÉ
Jøss.
Hei.
Hvorfor er dere her enda?
Trodde du vi ville gå?
Vi sa vi skulle rydde opp.
Jeg trengte tid alene.
Ja, mamma.
Respekter behovet for ensomhet.
Har du tatt farvel med butikken din?
Ja, det var et lidenskapelig farvel.
Flott. Da drar vi hjem.
Kom!
Da går vi!
Du er virkelig arbeidsløs nå.
Hva skal du gjøre i morgen?
I morgen?
La oss spille biljard.
Jeg må lese til eksamen.
Din pøbel. Én dag avgjør ikke om du står.
Hei!
Seriøst? Han vil lese. Ikke bland deg!
Dong-jin har ikke lest på lenge.
Se her. Så du moren din, Seok-ryu?
Hun ser ned på meg fordi jeg er arbeidsløs.
Slutt. La dem få hverandre. Vi spiller badminton i morgen.
-Jeg vil ikke spille med deg. -Skjønner.
Du skal fortsette å spille til du vinner.
-Stemmer! -Nei.
Pappa, ikke. Jeg måtte spille Monopol med henne i sju timer en gang.
Fordi du kjøpte den beste plassen hele tiden!
Jeg er utslitt av å være så sent oppe.
Ikke vær frekk mot søsteren din!
-Stemmer! -Hva gjorde jeg?
-Hva? -Pøbel!
-Hva? -Du også!
Ikke si det til lillebroren din.
-Ikke kall ham pøbel. -Nei.
-Han er mitt barn òg. -Ja, men…
Greit. Din pyse!
Seok-ryu.
Choisseung!
Hva gjør du her? Det er farlig.
Jeg ventet på deg.
Jeg syntes det var rett å være med familien, så jeg ringte ikke.
Går det bra med faren din?
Han tok med litt soju på taket med mamma.
Så fint.
Å ha noen hos deg på en sånn dag…
Jeg har noe til deg.
Hva er det?
Sanjeok.
Prøvde å gi deg det før, men kunne ikke.
Utrolig at jeg ikke spiste det.
Jeg ødela hellet mitt.
-Får jeg smake? -Ja.
Jøss.
Så godt.
Så klart.
Jeg tilberedte tre løk, klokkeblomster, gullrøtter og storfekjøtt hver for seg.
Jeg satte dem på spyd og dekket dem med egg.
Det var mye jobb.
Ser sånn ut.
Og det luktet veldig olje.
Jeg trodde jeg hadde blitt ett med oljen.
Du har jobbet hardt.
Ja.
Men likevel,
til tross for det,
vil jeg alltid lage det til deg.
Med mindre du sier du er lei av dem,
skal jeg lage sanjeok til deg for alltid.
Jeg er så heldig.
Det er mitt frieri.
Jeg syntes det var mye å bli fridd til to ganger.
Jeg ville balansere det.
Betyr dette
at jeg kan spise regnbuer for alltid?
Ja, alle regnbuens farger.
Den fargen du vil ha, og så mye du vil ha.
Verdens søteste frieri.
Betyr det ja?
Ja. Gladelig.
Takk.
For hva?
For alt.
For da og nå.
Alt.
LOVE NEXT DOOR
-Øynene mine! -Ikke rart.
Vi har offisiell godkjenning fra begge familiene nå.
Jeg vil ta igjen 30 år med romantikk vi har gått glipp av.
Vi drar på date. Slapp av.
Du er trygg med meg.
Hvorfor er hun ikke her?
Hun ble overført til Sørpolen.
Seung-hyo.
Hjelp meg, Myeong-u. Jeg vil gifte meg.
Så dere blir svigerfamilie?
Hvorfor? Smi mens jernet er varmt. Gjør det før nyttår.
Tekst: Heidi Rabbevåg