LOVE NEXT DOOR
Oj, titta här.
Älskling, har de byggt en rörlig trottoar?
Mina ben går av sig själva.
Dåre! Stå rakt upp.
-Rakt! -Jösses.
Varför är du så tung?
Hur mycket tteokbokki har du ätit?
Jag åt lite friterad mat.
Mitt kolesterol är högt.
-Men hur kan jag missa god mat? -Det är växtbaserat.
Varför skulle ni gå den här vägen?
Ursäkta mig. Tillhör hela Hyereung-dong dig?
Jag önskar det, men jag har inte råd.
Jösses, allt handlar om pengar med dig.
Tant Hye-suk.
Mamma…
Seung-hyo. Seok-ryu.
Vad gör ni två här?
Vad är det som pågår?
Jag såg nog fel.
Ni två snorungar bråkar alltid!
Nu stöter ni era kroppar mot varandra!
Vad betyder det här?
Det som hände var…
-Vi dejtar. -Va?
Ni dejtar.
Pratar du om en gammal 80-tals låt?
Vänta lite.
-Vi… -Va?
Vi har en seriös relation.
Vi ber om ursäkt för att vi inte berättade tidigare.
Vi tänkte igenom det innan vi gjorde det här.
Vi måste vara försiktiga.
Vi vet att ni är chockade.
Ni kommer att bli oroliga också. Men…
Våra känslor för varandra är inte ytliga.
Säger du att de inte skakar hand nu?
Herregud.
Vi går hem.
Okej, tant Mi-suk. Jag följer med och förklarar allt.
Nej, Seung-hyo. Du går hem.
-Seok-ryu, vi går. -Bara jag?
Nej. Du får inte.
Ta inte bara med henne. Mig med.
Har du inte nåt att berätta för mig?
Jo, men jag går först hem till Seok-ryu…
Men jag skulle vilja höra det nu!
Jag är ledsen. Men först…
Din jävla idiot!
Du måste tänka väldigt lågt om mig!
Det räcker med tramset, följ med nu direkt!
Annars dödar jag dig!
Vad sa hon?
Det är bättre att du inte vet.
Det låter alltid så vackert när du pratar franska.
Visst, okej.
-Hon är pretentiös igen. -Vänta.
Det är bättre än att låtsas vara en livslång vän som du.
Du hade inte haft några vänner om jag inte hade gjort så.
Du var så kall att folk kallade dig isprinsessan.
Det är ett personligt påhopp!
Mamma, varför är du så mot tant Hye-suk?
Har ni bråkat?
Ja. Det var hemskt.
Följ med mig, Seok-ryu.
Hejdå, Gyeong-jong.
-Nej, du får inte. -Seung-hyo!
Vad är det för fel med dig?
Hallå!
Det finns ett spanskt ordspråk. "Allt solsken skapar en öken.
Regn och vind gör marken bördig."
Vi ska ta oss igenom det här för att bli starkare.
-Nej, vi kan inte! -Förstår du?
Jag kan inte låta dig gå ensam.
-Herregud. -Vi måste vara tillsammans oavsett vad.
Oroa dig inte.
-Jag släpper dig aldrig nu. -Okej.
-Oroa dig inte. -Nej.
-Du förtjänar stryk. -Choisseung! Du litar väl på mig?
-Oroa dig inte! -Mamma!
Jag tror att din mamma är upprörd. Vi går hem nu. Okej?
Pappa, vänta.
Nej! Slå inte henne, tant Mi-suk!
Hur kan du slå henne?
Håll käften!
FÖRSTÅ KINEMATIK
-Mamma. -Var tyst!
Nej, vänta. Lyssna bara…
Seok-ryu, vad har du nu gjort?
Det är min specialitet att hamna i trubbel.
Du ska alltid sno min grej.
Lägg dig inte i.
-Förklara dig. -Varsågod.
Vad pågår mellan dig och Seung-hyo?
Det är som vi sa.
Vi dejtar och det är allvar.
Är det roligt för dig?
-Är det roligt? -Sluta ljuga.
Drogade du honom? Varför skulle han dejta dig?
Lägg dig inte i, sa jag.
Ni dejtar. Är det allt?
Han ville be om tillåtelse först,
men jag sa nej.
Du och tant Hye-suk är vänner.
Jag var inte säker då.
Jag kan säga det med säkerhet nu.
Jag tycker verkligen om Seung-hyo.
Va? Är du allvarlig?
Det är ingen tillfällig relation.
Betyder det att ni överväger äktenskap?
-Nej. -Va?
Oavsett hur det är, kan det inte vara Seung-hyo.
Varför inte?
Du tycker om Seung-hyo.
Du får inte. Jag tillåter det aldrig.
-Jag har sagt mitt. -Mamma.
Mamma.
Din mamma har bråkat med tant Hye-suk.
Älskling, drick mycket vatten. Du behöver det när du är arg.
Det är manipulering.
Va?
Han blev säkert hjärntvättad av dig.
Varför skulle han annars…
Kom igen. Du brukade alltid slå honom.
Och du drog runt honom som en trasdocka.
Du skulle inte lägga dig i.
-Eller hur? -Jag lägger av! Förlåt!
Fan, mitt hår!
-Hennes jävla humör! -Vad sa du?
Du sa att du ville äta middag med oss,
men jag undrade vart du gick varje kväll.
Du var visst upptagen med dejter.
Vi äter frukost ihop.
Ja, jag har deltagit aktivt.
När började ni dejta och hur?
Vem tog initiativet?
Seok-ryu sa säkert att hon gillade dig först.
Du är perfekt på alla sätt, och du bor bredvid henne.
Hur kan hon inte få känslor för dig?
Jag tyckte om henne först.
-Va? -Jag har tyckt om henne sen vi var barn.
Mina känslor växte när vi sågs igen.
Seok-ryu nobbade faktiskt mig flera gånger.
Men jag gav mig inte.
Vänta nu lite.
Nobbade hon dig?
Tja… Först, men nu…
Hon är löjlig!
Jag tyckte verkligen om henne, men är hon galen?
Varför? Vad är det för fel med min son?
-Jag vet! -Varför?
Är han helt obetydlig?
-Varför gjorde hon det? -Löjligt.
Jag säger det inte för att du är min son, men du förtjänar bättre.
Precis!
Jag menade att…
Det var bara så i början, men nu dejtar vi.
Hon sa ja till mitt frieri.
Har du friat också?
Gjorde du nåt speciellt?
-Va? -Titta på honom. Det gjorde han.
Det gjorde han!
Fyllde du din bil med ballonger
och bokade en hel restaurang?
Har du avlyssnat mig?
-För jössenamn. -Vad är det?
Sitt ner.
Sätt dig.
Det är meningslöst att uppfostra en son.
Jag förstår att det är ett ordspråk.
Du!
Minns du halsbandet du gav mig i present?
Jag hade redan ett likadant.
Det visste inte jag. Du borde ha sagt det.
-Hur kunde jag säga det? -Du gör det nu.
Ska jag köpa ett halsband till dig? Vi shoppar imorgon.
Glöm det! Jag behöver inget!
Pappa, jag…
Försök inte övertyga mig!
Jag är på din mammas sida!
-Kan du prata med henne… -Du.
Jag har fullt upp. Vi får ta våra egna strider.
Älskling, vill du ha fotmassage?
Får jag fråga en sak?
-Nej. -Okej.
Det är om Seok-ryu och Seung-hyo.
Kan de inte dejta?
Det har väl inget att göra med ditt bråk med Hye-suk?
Du fick inte fråga, varför frågar du?
Jag vet att blod är tjockare än vatten,
men vem skulle vara en bättre svärson?
Han är stilig, har ett bra jobb och en bra personlighet.
-Vi har känt honom sen han var liten. -Just därför.
-Vi har känt honom för länge. -Va?
Hye-suk vet allting också.
Seok-ryus brutna förlovning och sjukdom.
Jag vill inte att det blir en svaghet för mitt barn.
Jag vill inte att hon är i underläge,
eller att hon blir sårad!
Om de sårar Seok-ryu…
Det kvittar vem. De får betala.
Vänner eller ej.
Vad tänker du på?
Det är bara…
Förr,
när vi var upptagna,
undrar jag hur Seung-hyo kände.
Såna saker.
Vi var hemska mot honom.
Om vi kunde vrida tillbaka klockan,
skulle jag gå till den dagen
när Seung-hyo var sju,
och stod ensam bakom dörren,
och jag skulle ge honom en kram.
Men även då,
eftersom Seok-ryu fanns hos honom,
hade vi tur.
Älskling.
Vad är överlevnadsgraden för magcancer?
Glöm det.
Låtsas att du inte hörde det.
Nu sover vi.
CHOISSEUNG
Personen du ringde är inte tillgänglig.
Hallå!
-Hej… -Jösses!
Hjälp mig.
-Kom. -Jag dog nästan.
Vad gör du?
Varför klättrade du genom fönstret? Du kunde ha skadat dig!
Men…
…jag saknade dig så mycket.
Jag försökte imitera dig.
Din vrist har inte läkt än.
Låt mig se.
Det här gör det bättre.
Dina föräldrar är riktigt upprörda, va?
Nej.
De är bara lite förvirrade.
-Dina föräldrar då? -Va?
De är lite överraskade.
De är också förvirrade.
-Lögnare. -Du ljög också, älskling.
Men det är märkligt när man tänker efter.
Vad gjorde vi som var så fel?
Varför ska vi vara rädda?
Vad sa du nyss?
"Älskling"?
Ja.
Vad hände med personen som ville hålla allt hemligt?
Vi har redan blivit ertappade. Jag bryr mig inte!
Om min mamma säger nej, träffar du inte mig då, älskling?
Det skulle aldrig hända.
Jag klättrade faktiskt hit upp.
Min instinkt att kämpa tar fart.
Ska jag ha ett pannband med "Seung-hyo är min"?
Inte ett pannband.
Låt mig…
…sätta på dig det här.
Det är vackert.
Nu förstår jag varför folk bär vigselringar.
Det ger en stark enhetskänsla.
Tycker du om det?
Ja, jag älskar det.
Men varför ett armband istället för en ring?
Eftersom…
Kom inte till min arbetsplats och sprid rykten om mig.
Jag borde stämma dig för falsk information.
Vilken otacksam tönt.
Du borde betala mig istället för att stämma mig.
Minns du allt vi har sagt på skoj?
Det var inte medvetet.
Min hjärna har nog sparat
allting du har gjort och alla ord du har sagt.
Det ska jag fortsätta med.
Jag ska lyssna noga
på det du säger.
Jag ska ta väl vara på
vår tid tillsammans.
Jag ska hålla fast
vid dig och allt du är.
Jag ska hålla fast för evigt.
Så Seok-ryu,
vill du…
…gifta dig med mig?
Jag skulle vara en dåre om jag nobbade ett sånt frieri.
STÄNGT EFTER 13 SEPTEMBER
De här.
Min mamma upptäckte att Seung-hyo och jag dejtar.
Det var bra att ni dolde det så länge som ni gjorde.
Min pappa och Seung-hyos föräldrar ertappade oss också.
Det är inte så dumt att ta allt på en gång.
Varför är du inte förvånad?
För jag har fått mammas godkännande.
Har du? Hur?
Det finns en metod för allt.
Vilken då? Berätta!
Tja…
Dela skålar med jajangmyeon och jjamppong med alla.
Ta japchae-ris också.
Vad pratar du om?
Gör det uppriktigt.
Det är enda svaret.
Blåser du liv i brasan nu?
Jobbar inte du på räddningstjänsten?
Jag är ledig idag.
Vad gör du?
Det här är inte alls likt dig.
Tja…
Jag tar lite olja i håret.
Jösses, du är hemsk.
Din vän är i spillror just nu,
och du står här och gottar dig?
Jag har en dejt idag.
Hej, Dan-ho.
Hej, Mo-eum.
Har du väntat länge?
Nej, jag väntar gärna på dig.
Var inte löjlig. Lägg av.
-Du är fin idag. -Va?
Hej. Hur är det?
Hej, det är bra.
Bry er inte om mig.
Jag går hem.
Ett ögonblick.
Hej, Choi.
-Är det Choi Seung-hyo? -Ja.
Ja, fortsätt.
Är det Choisseung?
Jaha.
Nu?
Ja, jag kan.
Ungefär nu skulle jag vara på en karusell på Wolmido
eller inta kyckling och öl vid floden Han.
Men varför är jag här?
Du har drömt mycket om att gå på dejter, va?
Ska du ta hand om din pojkvän, eller?
Ursäkta.
Vi kan faktiskt höra er.
Och?
Förlåt mig.
Vi ska bygga om en äldre dams hus nästa vecka.
-En äldre dam? -Ja.
Vi känner en äldre dam i kvarteret.
Hon bor ensam.
Choi tog sig tid för att hjälpa till.
Det är en god gärning.
Så god att man inte kan klaga.
Det är allvarligare än jag trodde.
Plywoodväggar är svaga för ljudisolering eller isolering.
Viktiga bekvämligheter är obefintliga.
De kunde ha gjort ett kök eller ett badrum i det överblivna utrymmet.
Om ägarna hade haft råd,
skulle de ha gjort fler såna här rum.
Fler enheter betyder att de kan få in mer hyra.
Varför skulle de gå så långt?
För pengar.
Den senaste tiden har det gått rykten om ombyggnad.
Min mamma har fått många samtal om det på jobbet.
Jag gillar Hyereung-dong som det är.
-Jag också. -Jag också.
Ja, jag också.
Förresten, varför pratar ni två fortfarande formellt?
När ska ni prata informellt?
-Ursäkta? -Va?
Du har rätt.
Vi bor i samma kvarter.
Vi är vänner i samma ålder. Skippa formaliteterna.
Det är okej.
Det här är bekvämare för oss. Lita på oss.
Ett lämpligt avstånd är viktigt i vänskap.
Jag förstår.
Okej.
-Vad var det? -De verkar nära.
Och ibland inte.
Hallå! Varför har det varit så svårt att nå dig?
Hye-suk har inte varit här, eller?
Hon går inte heller att nå.
Gruppchatten har varit så tyst.
Vänta, har ni gjort en ny gruppchatt utan mig?
Bra att du sa det. Skapa en ny grupp om du kan.
Utan Hye-suk. Det blir bara du, jag och In-suk.
Va?
-Har ni bråkat igen? -Jag ska aldrig mer träffa henne.
Är det allvarligt?
Från och med nu existerar Hye-suk inte i mitt liv.
Men ni har varit vänner i 40 år.
Ni kanske tycker olika om saker, men om du bryter kontakten med henne
skulle alla de åren vara bortkastade.
Jag har många år framför mig. Jag kan skaffa nya vänner.
Precis som med skor, är gamla vänner alltid bekvämare än nya.
Du har lång väg kvar,
så skada dig inte med nya skor.
När blev du en sån bra talare?
Jag har mycket att tänka på nuförtiden.
Jag uppnådde nästan nirvana genom att släppa allt.
Va? Pågår det nåt med dig också?
Mo-eum dejtar Kang.
Kang?
Er granne?
-Yeon-dus pappa? -Ja.
Vad gjorde du?
Du gav dem väl inte tillåtelse?
De tycker om varandra, vad kan jag göra?
Bryta benen på henne och hålla henne hemma?
Raka huvudet och skicka henne till templet?
Seok-ryu och Seung-hyo dejtar också.
Vad varmt! Kallt!
Va?
Hej, Hye-suk.
Ursäkta. Jag kommer sen.
-Jag går. -Jag sa att jag går!
Jae-suk, säg till henne att jag går
för att det är dags och inte för hennes skull.
Hon tror nog att världen kretsar kring henne.
-Den lilla snorungen. -Varför är ni så barnsliga?
Det är hon som alltid börjar.
Mi-suk! Jösses.
Vart ska du?
Hon bara går. Jag skulle fråga henne en sak.
Hye-suk! Det var ett tag sen!
-Hur är det? -Bra.
Vad skulle du fråga?
På vägen hit såg jag en skylt på matställets dörr.
Det stod att de skulle stänga.
Va?
-Är det sant? -Ja.
Vad är det som pågår?
Yeon-du.
Jag måste berätta en sak för dig idag.
Saken är…
Jag gör det.
Jag vill göra det.
Yeon-du.
Jag vill be om din tillåtelse för en sak.
Vadå?
Kan du ge mig
chansen att bli din mamma?
Jag kan inte bli din riktiga mamma,
men jag kan lova dig några saker.
Jag kommer inte att tvinga dig att äta spenat och morötter.
Jag lovar att vinna föräldraloppet på din förskolas idrottsdag.
Och…
…när du är sjuk,
och när det är jobbigt,
lovar jag att finnas där hos dig.
Men om…
…du skulle hata det, av nån anledning…
Jag hatar inte det.
Ärligt talat skulle jag älska det.
-Skulle du? -Ja.
Jag har väntat på den här dagen.
Det är en hemlighet, men jag har drömt om det också.
Har du sovit gott? Drömde du om utomjordingar?
Nej, jag drömde nåt annat.
Vadå?
Det är en hemlighet. Jag berättar sen.
Jag åkte till månen i min dröm,
och du och pappa gifte er där.
Vi hade rymddräkter på oss och svävade omkring.
Va?
Mo-eum,
du är min bästa vän i hela världen.
Snälla, var
en bra vän till min pappa också.
Självklart.
Pappa, gråter du?
Jag gråter inte.
Jag sov dåligt inatt.
-Jag bara gäspade. -Det tror jag inte.
Du gråter eftersom du är rörd.
Vi fick din pappa att gråta!
Nej, jag grät inte.
-Finns det servetter? -Servetter?
Undrar om de har servetter.
HEMMAKOCKMÄSTARE BAE
Jag är sjuk, och jag såg din video när jag letade efter nyttig mat.
Den ser så god ut.
Men jag har inte energi till att laga mat.
Jag hade gärna velat smaka din mat.
Vad tänker du på?
Va? Det är inget.
Du får inte prata med mig.
Vi skulle jobba i en timme.
Prata inte med mig.
Jag jobbar också riktigt hårt.
-Det här går inte. Jag flyttar ett steg. -Nej!
Sen vill du flytta två steg och komma ännu närmare.
Sen vill du sitta här och hålla händer.
Nej, du får inte.
Vi är ett bra par som kan hantera karriär och kärlek.
Vad ska jag göra?
Jag har arbetat klart.
Det är dags för nåt annat nu.
Nej, inte än!
Jag har mycket kvar!
Jag är inte klar än!
Jag är inte klar!
Jag kom till jobbet en lördag i jakt på rikedom.
Och så får jag se nåt sånt.
KÅKSTADEN FÖRE OCH EFTER
-Vad är det här? -En present.
Öppna den.
Älskling, drömmer jag nu?
Somnade jag med öppna ögon?
Jävla odåga, har du rört till det igen?
Vad är det nu? Vad har du gjort?
-Du ska dö, din lilla odåga! -Va?
Har du ställt till det igen?
Nej.
Jag fick lön, så jag köpte en present.
Det går inte ihop, odåga!
Det enda jag nånsin har fått av dig
var en färgad pappersblomma du gjorde i skolan!
Vänta.
Jag måste ha varit en skithög.
Titta. Det är kosttillskott.
Du har rätt.
Jag vet vad det är.
Du och pappa är äldre nu.
Jag köpte nåt bra för er blodsocker.
Ta varsin, nu när den är öppen.
Här är din, pappa.
Är det verkligen så bra?
Ja. Den här är till dig, mamma.
Det är för värdefullt.
Du.
Hur framstår jag om du säger så? Jag drack allt…
Ja, mamma. Det är som en kronisk sjukdom.
Var glad när dina barn ger dig nåt.
-Ja. -Okej?
Använd skönhetsprodukterna jag gav dig.
Okej, jag ska dricka det.
Jag måste hålla mig frisk så ni slipper bekymmer.
Jag trodde att odågan skulle försöka sälja det till oss.
Dong-jin, du har äntligen vuxit upp.
Du får ingen.
Du har en bit kvar.
Nu är du elak mot mig igen.
Seok-ryu, Dong-jin.
Vi bråkar inte.
Vårt samtal blev bara lite intensivt.
Det är inte det.
-Jag måste berätta en sak. -Får jag ta två direkt?
-Älskling? -Ja?
Jag förstår.
Jaha…
Jag ska stänga matstället.
-Va? -Varför?
Varför tror ni? Det är dags att gå i pension.
Förtidspension, ni vet?
-Vad är det? -Vet ni inte?
Vad är det?
Pappa.
Om du vill få tillåtelse att träffa Seung-hyo,
har jag ingen makt. Prata med din mamma.
Det handlar om det också,
men vi lägger honom åt sidan och pratar om dig.
Vad är det med mig?
Jag är orolig för dig.
Vill du verkligen stänga matstället?
Självklart.
Du vet att det har varit tufft.
Jag blev nästan lurad av de där töntarna också.
Tanken på att bli fri gör mig så lättad.
Det är som att stoppa en massa is i munnen
och knapra på det en varm dag.
I så fall är det en lättnad.
Men om du skulle bli ängslig eller bekymrad,
måste du säga till mig.
Vad är vår familjs nya motto?
"Behåll inte problem för dig själv."
Just det.
Bra jobbat, pappa.
I så fall,
ska du umgås med mig mer nu när jag inte har nåt jobb?
Jag är lite upptagen.
Va?
Ska du sätta mig åt sidan och bara umgås med Seung-hyo?
Din lilla…
Glöm att du får mitt godkännande.
Okej, jag har övertalat dig.
Va?
Vad ska jag göra med mamma?
Jag kommer att vara emot det till slutet.
Glöm det! Du är för värdefull för att ge upp.
Det är sant. Jag har vackra ögon.
Jösses… Jag håller med.
Vad var det?
Du har vackra ögon, men din näsa är vackrare.
-Jaså? -Låt mig se.
Titta på bron. Den är lika hög som Mount Everest.
Kom igen. Vilken överdrift.
-Den är unik. Min näsa liknar din. -Ja.
-Det stämmer. -Jag har mammas ögon.
Ögon? Vad pratar du om?
Om jag låter håret växa, ser jag precis ut som du.
Hej, Choi.
Hej.
-Är jag sen? -Nej då.
Vi är också här. Hej!
Varför är ni två på plats så tidigt?
Jag är mer en expert på att vara på plats än du.
Jag ansvarar för er säkerhet idag.
I så fall kan jag skriva artiklar och göra fint i bakgrunden.
Och jag menar inte skrivbordsbakgrund. Utan på riktigt.
Jag ansvarar för maten.
Man kan inte jobba på tom mage.
-Oj. -Behöver ni inte skickligare personal?
-Hej. -Hej.
-Myeong-u.
Era avsikter är goda,
men det ser ut som att Seung-hyo får göra allt jobb själv.
Kom du för att hjälpa mig?
Har du glömt att jag introducerade dig för volontärgruppen?
Skynda på, så vi blir klara före solnedgången!
-Ja. -Jag sitter bak.
-Jag sitter i mitten. -Oj.
Okej.
Jösses.
Väggarna är täckta av mögel.
Vi måste riva dem.
Herregud.
Det finns inget kök.
Lagar hon mat på den här bärbara spisen?
Området på framsidan är för farligt. Trappan är sprucken också.
Det finns inte nog med plats.
Är det här möjligt?
Vi måste försöka.
-Det håller inte. Det är för gammalt. -Jaså?
Det blir bättre här.
-Här? -Ja.
Oj.
Bra jobbat.
Dan-ho…
Fortsätt hålla i den.
-Bara lite. Bra, va? -Ja.
-Vi kan flytta över lite. -Okej.
Vänta.
Vem vill sätta upp tapet med mig?
Ingen?
Jag!
Fyll luckorna. Ja.
-Bra jobbat. -Vi gör vårt bästa.
Bra, eller hur?
Så där.
Jösses.
Är det här verkligen mitt hus?
Ja, frun.
Choi renoverade ditt hem.
Du kunde behöva det här i vardagen.
Vi gjorde ett minikök till dig.
Nu kan du laga mat här.
Det finns ett fönster här.
Det var det första jag tänkte när jag såg det här huset.
Jag ville ge dig ett fönster.
Nu när du kommer hem efter jobbet,
öppna fönstret först.
Du kan titta på himlen och ta ett djupt andetag.
När jag kom hem efter att ha plockat skräp hela dagen,
kunde det kännas så kvävande.
Jag kunde inte njuta av livet och jag väntade bara på att dö.
Jag kände mig så instängd.
Men nu kan jag verkligen leva.
Frun.
Titta ut på framsidan,
vi gjorde trappan säkrare och installerade räcken.
Det var Yoons idé.
Ja, men…
Det verkade lite farligt, var försiktig.
-Tack. -Varsågod.
-Tack så mycket. -För all del.
Hej, Jae-suk.
Jag ville höra vad du gjorde.
Vad tror du? Jag har diskat efter middagen.
Om du inte gör nåt, vill du komma förbi kontoret?
-Nu? -Ja.
Jag fick en flaska vin idag.
De sa att det är riktigt fint.
Okej.
Eftersom vi ska dricka dyrt vin, tog jag vinfärgat läppstift.
-Vad gör du här? -Jae-suk ringde mig.
Ringde hon dig med?
-Vad händer? -Va?
Vad händer?
Vad i hela friden? Var det dörren som låstes?
Men vi är kvar.
Snorungar! Lyssna!
Vad gör du?
-Vi är systrarna Suk… -Det är Lavendel!
Just det.
Lavendel, före detta systrarna Suk.
Vi fyra träffades när vi var 17, och i 40 år
har vi varit oskiljaktiga vänner.
Men ni vill plötsligt bryta kontakten
och gå skilda vägar,
hur kan vi bara låta det hända?
Ja! Så gör inte vänner!
Så vi skapade en möjlighet för er att sonas.
För att ni inte ska bli fulla och slåss
finns vindruvsjuice i kylen istället för vin.
Öppna dörren nu!
Är du knäpp?
Det här är fångenskap!
Jag öppnar den om en timme, så sköt er till dess.
Vänta! Toaletten!
Tänk om vi måste kissa?
Oroa dig inte.
Titta därborta.
Det finns en potta under bordet.
Jösses, det finns det verkligen. Din knäppa snorunge!
-Du. -Ha nu så trevligt!
-Vi går! -Öppna dörren!
Vad tar ni oss för? Ska vi kissa i en potta?
-Vilka små… -Kom igen! Allvarligt…
Helt otroligt.
Jag svär.
-Jösses. -Kom igen!
Förlåt för den där dagen.
Jag pratade utan att tänka efter.
Du sa nog vad du tänkte.
Du verkade inte hålla tillbaka.
Märker du inte att jag ber om ursäkt först?
-Vem bad dig? -Mitt hjärta.
Jag menar…
Vi kan inte möta Seung-hyo och Seok-ryu så här.
Vi är småaktiga och omogna.
Jag är törstig.
-Vill du ha juice? -Nej.
Tänk om jag måste kissa?
Du kan använda den.
Kan jag också få en slurk?
Har du nånsin tänkt på det?
På Seok-ryu och Seung-hyo
tillsammans?
Nej, tanken har aldrig slagit mig.
Jag blev så förvirrad.
Varför blev du förvirrad?
Det var inte väntat.
Jaha? Vad vill du göra?
Vad kan vi göra?
Som jag förstår det,
verkar de precis ha börjat dejta.
-Sa Seung-hyo det? -Nej.
Det är inte det.
Vi kan vänta och respektera vad de väljer att göra.
Vänta?
Det låter som att du vill att de gör slut.
Det jag menar är
att vi inte borde fatta förhastade beslut.
-Seok-ryu har gått igenom mycket. -Som vad?
Hennes brutna förlovning? Eller…
Hennes cancer?
Du.
Det verkar som att du försöker hitta fel hos Seok-ryu.
Glöm det. Jag är också emot det.
Jag vill inte ha honom som svärson.
Mi-suk!
Vem tar du mig för?
Vad är det för fel på min son?
Det är inget fel på honom. Du är problemet!
Dig som svärmor?
Skulle jag låta min dotter gifta sig in i det?
Är du klar?
Nej, jag har mer att säga!
Om du inte kan fixa din personlighet,
är Seung-hyo på god väg att dö som ungkarl.
Hördu!
HYEREUNGS FASTIGHETER
Det borde väl vara över nu?
Vi öppnar och ser.
Jag lovar att om jag nånsin pratar med dig igen,
kommer jag att byta mitt namn.
Ga Mi-suk istället för Na Mi-suk.
Visst, ändra det. Gör det.
Visst. Varför inte satsa på Da Mi-suk?
Om jag nånsin pratar med dig igen,
ska jag skälla. Vov, vov!
Jag ska bli en hund.
Planen misslyckades.
Vi går.
Vilka jäkla snorungar.
Jösses!
HEMMAKOCKMÄSTARE BAE
STEKTA TOMATER OCH EKOLLONSYLT
Hon har fått fler visningar.
Jag är sjuk, och såg din video när jag letade efter nyttig mat.
Den ser så god ut.
Men jag har inte energi till att laga mat.
Jag hade gärna velat smaka din mat.
Seung-hyo, kom ut!
Har professor Kim Chi-hun rekommenderat oss?
Ja, han sa att ni var de bästa arkitekterna
och berömde er så mycket att jag åkte hit.
Jag åkte från Gangnam, trafiken var hemsk.
Finns det ett skäl till att ni byggde ert kontor utanför Seoul?
Jag växte upp här.
Ett bra ställe blev ledigt när jag letade.
Jaha…
Det gick rykten om en ombyggnad i Hyereung-dong.
Vet ni nånting om det?
Ursäkta?
Nuförtiden är det inne att hitta trendiga saker i nedgångna områden.
Ni kanske hade hört nån särskild information.
Vi har också hört talas om det, men det är bara ett rykte.
Det händer ingenting.
Vi kom inte hit för det.
Det var synd.
Jag hoppades
att ni hade en bra känsla för att tjäna pengar.
Det är överraskande att ni kom hit för att ni gillade platsen.
Jag tänker sätta upp en byggnad.
Jag behöver nån som kan ge lika mycket värde som jag investerar.
Men om ni inte har koll på verkligheten, blir det problem.
På vägen hit såg butiksområdet litet ut.
Det låg en kåkstad åt det hållet.
Det såg hemskt ut.
Det är nog bäst om du letar efter en annan arkitektbyrå.
-Du. -Jaså?
Du hade rätt.
Vi är nog inte utrustade för att ge dig vad du letar efter.
Det verkar som att ni är så här eftersom jag var lite rak.
Men,
tänker ni nobba en rekommendation?
-Ja, herrn. -Ja, herrn.
Att nobba ett projekt
påverkar inte vårt levebröd så mycket.
-Eller hur? -Va?
Vi vill jobba med kunder som har liknande mål
och undvika dem som inte har det.
Hur var det?
-Är det verkligen okej? -Vad?
Det är trots allt en byggnad. Är det inte synd att tacka nej?
Det var du som sa att du inte skulle göra det.
Jag skulle inte säga det.
Men hur kunde du avsluta det så där?
Jag har alltid varit sån, men du…
Vad är det med mig?
Är jag nån som är bra på att tjäna pengar?
Är jag ett kapitalistmonster, som alltid räknar siffror?
Ja.
Men du är en rationell pragmatiker.
Vad ska jag göra?
Jag blir mer och mer en romantiker nuförtiden.
Vad pratar du om?
Efter pensionärsprojektet
och huset i kåkstaden, har jag tänkt en del.
Hur ska jag säga?
Att jobba med nåt flashigt och extravagant
fick mig inte att må lika bra.
Det stämmer.
-Samma här. -Ja.
Det var nog därför jag började med arkitektur.
Din lilla odåga.
Var det därför du ville ha kontor här?
Du ville förändra mig långsamt.
Vi kan säga att jag såg helheten.
Men tvillingarna måste gå i en engelsk skola.
Jag vill ha en lägenhet i Gangnam.
-Seok-ryu kan lära dem engelska. -Jaså?
-Jag bygger ett hus till dig. -Va?
Du lovade. Ett muntligt avtal är ett avtal.
Gå och skriv ner det.
-Jag signerar. -Jag kom på en sak.
Jag var på distriktskontoret för att lämna in papper.
De hade den här.
"Vår kvartersarkitekt." Vad är det?
Ett program på kontoret.
De ger gratisråd till boende.
De förbättrar försummade områden.
Som hur ni renoverade kåkstadshuset?
Ja.
Många butiker stänger och gamla gränder överges.
De bevarar kvarterskulturen också.
Oj.
Du kommer att bli Hyereung-dongs beskyddare.
Jag måste bli vald först.
Klart att de väljer dig. Vad menar du?
Bygget för bassängen och idrottshallen börjar visst snart.
Det är ganska coolt, Choisseung.
Du är som arkitekten med ansvar för Hyereung-dong.
Alla kallar mig arkitekt,
men jag är licensierad arkitekt.
Skillnaden mellan de två är…
Jag borde också jobba hårdare.
Va?
Att se dig satsa så här
får mig att vilja göra det.
Jag kan bara göra videor nu,
men jag vill faktiskt servera min mat till folk en dag.
Jag vill laga grytor av lycka till dem.
Tänk att det skulle bli så obekvämt att sitta med dig.
Ville du träffa mig om Seok-ryu och Seung-hyo?
Det handlar om våra fruar.
Okej.
De har ett fullskaligt krig.
Jag blir inte förvånad om det börjar falla bomber.
Borde vi inte försöka lugna ner dem, som neutrala parter?
Du har rätt.
Så…
I såna här situationer,
istället för att vara allvarliga och nyktra,
behöver vi en lite mer avslappnad, fridfull stämning.
Oavsett tid och plats,
behöver vi alltid det här för den här slags samtal.
Sanningen sägs komma ut när man dricker.
Precis!
Idag ska vi visst dricka soju istället för kaoliang.
Vi kan inte alltid dricka de dyra sakerna! Matstället ska stänga!
Vi stänger ner och du ber om…
Du kan också ta med nåt fint att dricka.
-Har ni hört? -Vad?
Root-stället ska stänga.
Det har aldrig gått bra. De hade knappt kunder.
Jag vet.
Inte ens flugor rör deras mat.
Herregud!
Dottern är utan jobb, och nu stänger maken matstället.
-Jösses. -Jösses.
-Hon har ingen tur. -Jag vet.
-Jösses. -Vad är det med min tur?
Mi-suk!
Jag grävde ner kimchi häromdagen.
Idag ska ni ner i jorden!
Prata ni skit om mig.
Men min dotter och man?
Bråkar ni med min familj, får ni betala!
-Jösses! -Vänta!
Varför ger du inte vika? Attans.
-Vad ska du göra åt saken? -Jösses!
Hallå!
Vad tror ni att ni håller på med?
-Är du okej, Mi-suk? -Du.
-Är du galen? -Jösses.
-Hallå! -Varför lägger du dig i?
-Hallå! -Herregud!
-Din lilla… Hur vågar du? -Jag är okej.
Du ska dö!
Släpp mig!
-Vad är det med dig? -Sluta!
-Va? -Du!
-Släpp! -Försvinn!
Är du knäpp?
Hon är bara bra på att studera!
Nu börjar det likna nåt!
-Hallå! -Vad i hela friden?
Släpp!
HYEREUNGS POLISSTATION
Det var de som…
-Hye-suk! -Mi-suk!
Mi-suk, vem gjorde det här?
-Vad händer? -Varför kom ni tillsammans?
De stinker alkohol.
Vänta, träffades ni igen?
Nej, inte alls.
-Aldrig. Var var du? -Mamma!
-Tant Hye-suk! -Hallå!
-Är ni okej? -Jösses, alla kommer i par.
Var ni tillsammans?
-Var ni? -Ni två par borde skämmas.
Ni två ska inte säga nåt.
Det är väl inte de?
Hallå. Vad gör ni här?
-Vänta… -Är det blod?
Är ni okej? Jösses.
Varför betalade du? De gjorde fel först.
Se det som en betalning för deras vård.
Det var helt klart de som fick mest stryk.
Det tar två veckor för dem att tillfriskna.
Älskling, hitta en advokat. Vi ska stämma dem för förtal.
Men det var uppfriskande med lite action efter den här tiden.
Kommer du ihåg?
När översittaren muddrade mig i gränden?
-Du kom. -Ja!
-Och du räddade mig. -Just det!
Jag tog min ryggsäck och lunchlåda
och sprang emot henne.
Det gjorde jag idag.
-Du härmade mig. -Jag mindes.
Du slog den läskigaste damen med purjolöken.
-Hennes öga var så svullet. -Ja!
-Hon skulle döda oss. -Mamma, Mi-suk.
Är ni sams nu?
Va?
Det är de.
-Har jag nåt där? -Ja.
Vad är det?
Vad är det för korg?
Jag har aldrig sett dig med en sån förut.
Jag har mycket tid nu.
Jag borde försöka laga mer mat hemma.
Det är nog bortkastade ingredienser.
Lär mig då.
Jag köpte ormbunke,
men jag vet inte hur man lagar det.
Det finns många bra kokböcker. Varför ska jag lära dig?
Maten du lagar smakar bäst.
Man kan inte lära ut känslan för matlagning.
Jag ska laga det imorgon, ta det bara.
Jag svär…
Jag trodde aldrig att jag skulle få äta det igen.
Jösses.
Vilken lättnad.
Var det ormbunke du tänkte på efter vi bröt kontakten?
Självklart. Den rätten är viktig för mig.
Du gjorde alltid den till mig när jag kom till Korea
och varje gång jag åkte.
Du packade alltid massor av det i is till mig.
När gjorde jag det?
När jag öppnade en matlåda,
var den full av din vänskap.
Hur kan jag glömma det?
Varför får du
alltid mig att känna mig så liten?
Jag ska vara ärlig. Jag kände mig underlägsen.
Du kan prata engelska och franska.
Du kommunicerade med lokalbor och försörjde dig utomlands.
Men jag fick betalt för att ta hand om Seung-hyo.
Det hade varit trevligt att ta hand om din son utan lön.
Är du galen?
Inte ta betalt för ovärderligt arbete?
Seung-hyo växte upp fint tack vare dig.
Att uppfostra en människa
är en otrolig bedrift.
Inte alla klarar det.
Du gjorde samma för mig.
När jag åt lunch ensam när jag började i skolan,
kom du till mig och sa:
"Du heter visst Seo Hye-suk.
Vi behöver en medlem till systrarna Suk. Vill du vara med?"
Därför tänker jag inte bli formell när vi blir svärmödrar.
-Hye-suk. -Ja, använd mitt förnamn.
Jag tänker använda ditt också.
Det ska jag göra.
Även om våra barn gifter sig, kommer vår vänskap först.
Ger du dem din välsignelse?
Jösses.
Jag var aldrig emot det.
Säkert! Du såg så missnöjd ut.
Var ärlig. Det stör dig att Seok-ryu var sjuk.
Ja, självklart!
Seok-ryu var sjuk, hur kan jag inte oroa mig?
Hon är ditt värdefulla barn.
Din ögonsten.
Hon är min bästa väns dotter.
Du vet hur mycket jag avgudar henne.
Hur kan jag inte bry mig om henne?
Jösses.
Jag visste inte att du kände så.
Jag trodde att hon skulle bli förkrossad om du sa nej.
Hon var sjuk och ensam utomlands, jag måste skydda henne.
Mi-suk.
Jag ska skydda henne med dig.
Precis som hur du uppfostrade Seung-hyo,
ska jag älska och ta hand om Seok-ryu.
Tack.
Jag är så tacksam.
Jag är mer tacksam.
-Nej, det är jag. -Snorunge.
Förlåt att jag slog dig då.
Det gjorde ont.
Din tramsiga snorunge.
-Jösses. -Vad gör de?
Vi vet att ni är där.
Kom ut.
Allvarligt.
-Hur länge har ni stått där? -Jösses, Seok-ryu.
Du har alltid varit så smart och pålitlig sen du var ung.
Det var kanske meningen.
Ta hand om Seung-hyo åt mig.
Det ska jag.
-Seung-hyo. -Jösses.
Vet du att du är som min son?
Självklart.
Om Seok-ryu slår dig och stör dig,
kan du berätta för mig.
-Då straffar jag henne. -Du kan skvallra om honom.
-Okej. -Okej? Berätta allt för mig.
När män åldras sägs östrogenet öka,
och de gråter mer.
Stämmer det, Gyeong-jong?
Testosteronet minskar, mer exakt.
Förhållandet av östrogen ökar relativt.
Jag kan inte titta. Har ni medicin?
Jag orkar inte med dem! Vad är det för fel?
Vad hände?
De umgås alltid och dricker ihop nuförtiden.
-Ja, de är konstiga. -Sitt.
Älskling, skärp dig. Sluta gråta.
Stackars pappa.
Hej. Var är barnen?
De sover nog fortfarande.
Okej.
-Jag ska gå. -Okej.
Hur känns sista dagen på jobbet?
Det känns likadant.
Stäng och kom hem tidigt idag.
Så dricker vi soju.
Okej.
Hejdå.
Bra jobbat.
Jung, chefen letar efter dig.
-Mig? -Ja.
Grattis.
Till vad?
Jösses.
Hur ska du kunna anpassa dig på en avlägsen plats?
-Va? -Jung.
Du har valts till skyddsombud för Sydpolens forskningsstation.
-Oj! -Oj!
Jag? Verkligen?
Jag fick precis veta.
Du är första kvinnan nånsin.
Oj.
Om två veckor börjar anpassningsutbildning.
-Arbetsträning och introduktion. -Ja.
Efter det åker du, i början av nästa månad.
Va? Så snart?
Ja, gör dig redo.
Nu ger vi henne en applåd.
Tack.
Jösses, min sista dag är också dryg.
Jösses!
-Har du öppet? -Självklart.
Sitt var du vill.
Okej, varsågod.
Jag beställde inte dem.
Va?
Huset bjuder.
Smaklig måltid.
Du gav mig en extra fiskkaka förr också.
Va?
Jag bodde i kvarteret för tio år sen.
Jaså?
Jag ville äta tteokbokki när jag missade proven.
Du gav mig fiskkakor och försökte pigga upp mig.
Jaså? Gjorde jag?
Jag ska träffa en vän, så jag kom förbi.
Du och fiskkakorna har inte förändrats.
-Ta en till. -Nej, det är bra.
-Vill du ha sundae? -Nej, tack.
Jag vill ge dig lite.
Ärligt talat, det är min sista dag idag.
STÄNGT EFTER 13 SEPTEMBER
Jaha.
Vilken tur att jag gick hit.
Tack för maten.
-Älskling. -Pappa, vi är här.
Vad gör ni här?
Vad tror du? Vi är här för att äta din tteokbokki.
Vi är nog inte de enda kunderna.
Är ni alla här? Vi kom för lite friterad mat.
Älskling, vad sa du var gott?
Friterad paprika. Du har väl nån kvar?
Vad är det som händer? Jösses.
-Hejsan! -Stället är för litet.
-Var ska ni sitta? -Vi är också här!
-Jösses. -Sätt er.
Yeon-du, du har väl inte ätit tteokbokki än?
Det stämmer!
Vilken tur du har, Yeon-du.
Den första tteokbokkin du får smaka kommer från Root-stället!
Ställ tillbaka borden när ni går.
-Okej då! -Visst!
Sluta, mamma!
Jag gör det. Jag har ju muskler.
Så där!
Han brås på mig.
Vad händer här?
Är vi sist?
-Vi kom direkt efter jobbet. -Hej.
Och du är?
Trevligt att träffas. Jag är Kang Dan-ho från Chungwoos dagblad.
Vad gör en reporter här?
Jo…
Han är min pojkvän.
-Äckligt. -Jösses.
Vem visste att hon var en sån gullig tönt?
Hon är bedårande.
-Tack för att du kom. -Så gärna.
Jag förbereder en särskild artikel om pensionering.
Om det är okej för dig, får jag intervjua dig?
Mig?
Jösses.
Det är min första gång.
-Skål! -Skål!
Först…
Hur känns det nu när du ska sluta?
Tja…
Jag vet inte riktigt.
Jag skär grönsaker och gör buljong.
Sen lägger jag riskakor i blöt. Jag gjorde det varje morgon.
När jag väl slutar och blir bekväm,
kanske det börjar sjunka in.
Det gör det säkert.
Så nu när du ska sluta, vad ångrar du mest?
Och vad ser du mest framemot?
Ångrar?
Ärligt talat, det jag ångrar…
Jag tror inte att jag ångrar nåt.
Ärligt talat… Jösses.
Det var mycket som inte gick min väg.
Men sånt är livet.
Snarare
har jag fler lyckliga minnen härifrån.
Jösses.
"Vad gott det är."
Jag älskade att höra det.
Och jag ser fram emot…
…min familj.
Jag har varit upptagen hela livet och använde det som ursäkt.
Äntligen
känns det som
att jag kan återgå
till min familj nu.
Vad vill du säga till dig själv efter allt ditt hårda arbete?
Tja…
"Bra jobbat.
Du har jobbat hårt,
Bae Geun-sik."
ROOT-STÄLLET
Herregud!
Varför är ni fortfarande kvar?
Skulle vi lämna dig?
Vi sa att vi kunde städa med dig.
Jag behövde lite tid för mig själv.
Ja, mamma.
Respektera behovet av ensamhet.
Pappa, tog du farväl av ditt älskade matställe?
Ja, det var ett passionerat farväl.
Bra. Då går vi hem nu.
Nu går vi!
Och vi är iväg!
Du är verkligen arbetslös nu.
-Ja. -Vad gör du imorgon?
Imorgon?
Du, min son. Vi går och spelar biljard.
Jag måste studera inför provet.
Odåga. En dag avgör inte om du lyckas.
Hallå!
Allvarligt? Han vill studera. Förstör inte det!
Dong-jin har inte studerat på länge.
Titta här. Såg du din mamma, Seok-ryu?
Hon ser ner på mig för att jag är arbetslös.
Sluta. Låt dem få varandra. Vi spelar badminton imorgon.
-Jag vill inte spela med dig. -Jag fattar.
Du kommer att fortsätta spela tills du vinner!
-Just det! -Nej då.
Gör det inte. En gång fick jag spela brädspel med henne i sju timmar.
Det var för att du köpte det bästa stället hela tiden!
Jag är helt slut av att vara uppe så sent.
Vänta. Var inte elak mot din syster så där.
-Just det, odåga! -Vad gjorde jag?
-Va? -Odåga!
-Va? -Du också!
Säg inte så till din lillebror.
Kalla inte honom odåga.
-Han är mitt barn också. -Ja, men…
Okej, visst. Du, din mes!
Seok-ryu.
Choisseung!
Det är farligt att vara här ensam.
Jag väntade på dig.
Det var rätt att vara med familjen ikväll, så jag ringde inte.
Hur mår din pappa? Är han okej?
Han tog lite soju på taket med mamma.
Vad fint.
Att ha nån vid sin sida en sån här dag…
Jag har en sak till dig.
Vad är det?
Det är sanjeok.
Jag kunde inte ge dig det tidigare.
Jag fattar inte att jag inte åt det då.
Jag förstörde för mig själv.
-Får jag smaka en? -Ja.
Oj.
Det är så gott.
Givetvis.
Jag tillagade trädlök, blåklockor, morötter och kött, en i taget.
Jag satte dem på spett och penslade med äggblandning.
Det var mycket jobb.
Det verkar så.
Och det luktade så mycket olja.
Jag trodde att jag blev ett med matoljan.
Jösses, vad hårt du jobbade.
Ja.
Men ändå,
trots det,
lagar jag det alltid till dig.
Såvida du inte blir trött på dem,
ska jag laga sanjeok till dig för alltid.
Vilken tur jag har.
Det här är mitt frieri.
Jag tänkte att det var lite mycket att bli friad till två gånger.
Så jag ville jämna ut det.
Betyder det
att jag kan äta regnbågar för alltid?
Ja, alla regnbågens färger.
Vilken färg du vill och så mycket du vill.
Det var världens sötaste frieri.
Är det ett ja?
Ja. Gärna.
Tack.
För vad?
För allting.
För då och nu.
Allting.
LOVE NEXT DOOR
-Mina ögon! -Inte konstigt.
Vi har fått officiell tillåtelse från båda familjer nu.
Vi får inte slösa bort tid om vi vill ta igen 30 år av romantik.
Vi går på dejt.
Du är säker bredvid mig.
Varför är inte hon här?
Hon har omplacerats till Sydpolen.
Seung-hyo.
Hjälp mig, Myeong-u. Jag vill också gifta mig.
Då blir ni släkt!
Vi kan ha bröllopet nästa vår.
Varför? Smid medan järnet är varmt. Gör det innan året är slut.
Undertexter: Jonna Persson