Velns.
- Esi drošs - viņš miris? - Nebija pulsa.
Pārbaudi vēlreiz!
Nekā.
- Viņš elpo? - Viņš neelpo.
- Tu pat nepārbaudīji. - Man nav jāpārbauda! Miroņi neelpo!
- Es zvanu 911. - Ko? Nē. Pag, pag.
Klau. Mums jāpārliecinās, ka stāstām vienu.
Nav ko stāstīt. Mums tūlīt pat jāzvana 911.
Bet Bārnijam taisnība. Nu, šis neizskatās labi.
Jā. Un, jo ilgāk gaidām, jo sliktāk izskatās.
- Tā bija pašaizsardzība, viņš šāva. - Trīs pret vienu.
- Velns, viņam bija ierocis! - Jā, labi, zinu.
- Es... Vienkārši nomierinies, labi? - Ko - nomierinies?
Velns, mums tūlīt pat jāzvana 911.
Vai varbūt juristam?
- Ketai Reznikai. - Ne...
- Jā! - Nē. Nē. Tā ir slikta doma.
- Attaisnoja tevi par slepkavību. - Jo nebiju vainīgs.
Un mēs nebijām vainīgi te.
- Un arī ne nevainīgi. - Piekāst. Es zvanu 911.
- Nē. Nē. - Kas par sviestu?
Negribu, ka mani atkal arestē!
Gandrīz nonācu uz gadiem cietumā,
bet, kad Pols nomira, pat nebiju tur.
Šoreiz, negribu gan to teikt, mēs visi bijām kopā ar viņu!
- Tas bija nelaimes gadījums. - Jā. Ar ieroci, Nik!
Piedod. Bet netaisos iet cietumā par vēl vienu nāvi, kurā neesmu vainīgs.
Nu tu izklausies... Viņš ir jucis.
Viņš... Tu zini, ka viņš ir jucis, jā?
Viņš nav jucis.
Ko?
Kūps pārvaldīja viņa naudu. Ašs investēja tavā sporta zālē.
Mums visiem bija ar viņu darījumi.
- Nu un? - Bumba neiekritīs skaisti no augšas.
- Un tu esi slavenība. - Vēlreiz - nu un?
Viņi darīs visu, lai pret tevi neizturētos īpaši.
Mani? Kāpēc mani? Tu viņam iebelzi pa sūda galvu.
- Tu viņu aizdedzināji! - Es viņu aizdedzināju?
Es tikai saku, kā tas varētu izskatīties. Tas viss.
Zināt ko? Piekāst.
Es tinos.
Dirsā!
Mums jāpieņem lēmums.
Un, kad mēs to pieņemsim, mums ir pie tā jāturas. Kūpam taisnība.
Ja dabūsim agresīvu, ambiciozu prokuroru,
viņam nerūpēs patiesība, viņam rūpēs panākt uzvaru.
Tas, ka te biji tu, Nik, tās no vietējām ziņām pataisa par valsts ziņām.
Mediji būs pārlaimīgi.
Tava TV karjera būs galā. Es būšu ķezā, un Kūps...
Labi, mēs sapratām.
Mēs visi varam daudz zaudēt.
Šis mums jāizstrebj kopā.
Jūs esat mani labākie draugi.
Un es pieturēšos pie tā, ko nolemsiet.
Bet, lai ko mēs te darītu...
mums tas jādara kopā.
Labi.
Nu, kāds zina, kur varam atbrīvoties no līķa?
Nu velns.
NAV SIGNĀLA
Kūp, kas vainas?
Es tikai domāju par viņa meitu.
Nolādēts. Biju par to aizmirsis.
Jā. Viņa šovakar ir Melas mājā. Negribēja būt klāt randiņā ar Samu.
Viņa pamodīsies, un tēva vairs nebūs.
Ja tam ir kāda nozīme,
nedomāju, ka viņi bija īpaši tuvi.
Jā, tas sūdīgi izklausījās. Piedod.
Vai tas kaut ko maina?
Varbūt vienkārši atstāt viņu te?
Bija piedzēries, sanarkojies, nokrita.
Nezinu, vecīt. Visi ar viņu kāvāmies.
Atradīs mūsu DNS zem viņa nagiem vai kur.
Varam ielikt viņu vannā.
Nez vai ir iespējams kāds variants,
kur viņš neizskatīsies nogalināts.
Neatstāšu te viņa līķi, lai rīt to atrod viņa meita.
Labi. Labi.
Tad aizvedīsim viņu uz Lūisboro
un iemetīsim viņu upē, pirms uzaust saule.
Nolādēts.
Jā, tas arī izklausījās sūdīgi. Labi.
Ņemam viņu!
Negribi palīdzēt?
Paņem aiz kājas vai rokas.
Man nupat bija vazektomija. Nedēļu nedrīkstu neko celt.
Nopietni?
Atvainojos, es nezināju, ka šonakt pārvietosim līķi.
Labi, vecīt.
Oho. Uz trīs.
Jā.
- Jēziņ. - Labi. Gatavs? Viens, divi, trīs.
Labi. Es varu.
Bārnij, piebrauc savu mašīnu!
Nē, nē, nē. Zini, kā tā āda uzsūc?
Tu nopietni runā?
Tie ir pierādījumi, skaidrs? Negribu viņa asinis manā mašīnā.
Nu, manējā ir par mazu. Ko, tavuprāt, lai darām? Saucam sūda Uber?
- Kārtīgi neizsvērām. - Ko neteiksi.
Nekas. Ņemsim Aša Escalade.
- Sama, pagaidi. - Kūp, nenāc klāt!
Paklausies! Klau! Ļauj paskaidrot! Nav tā, kā izskatās.
Tas ne pēc kā neizskatās, jo es to neredzēju, jo manis te nebija.
Ei! Beidz, beidz, beidz!
- Paga. Nē. Tu joko? - Lūdzu, lūdzu.
Klau, zinu, to nav viegli sagremot, labi?
Ašs ir miris?
Jā.
Ak dievs.
- Un jūs viņu nogalinājāt? - Nē, mēs nenogalinājām.
Nē, mēs ne... Ne speciāli.
O, nu, tad nekas.
Labi. Ei! Beidz!
- Malā! - Brīdi paklausies! Lūdzu.
Man tev jāpastāsta, kas notika.
Nē! Tev nav man jāpastāsta, kas notika,
jo es negribu zināt, kas notika,
jo, ja tu man pastāstīsi, kas notika, tas mani padarīs par...
līdzdalībnieci vai līdzvainīgo, vai vēl ko.
Ak dievs.
- Ak dievs. Es būšu aizdomās turētā. - Nē.
Protams, ka būšu,
jo tas ir otrais vīrietis, ar kuru esmu bijusi, kurš tiek nogalināts...
- Nu, Pols nogalināja pats sevi. - Proti...
Viņi mani arestēs, un man tam būs jāiet cauri vēlreiz!
Saprotams, esi pārbijusies.
Kas man kaiš, ka iekuļos šādos sūdos?
Proti, es taču tā neatšķiros no citiem, ko?
Kāpēc visas manas attiecības noved līdz kriminālapsūdzībām?
Nu, ko es daru nepareizi?
Es sev uzdodu to pašu jautājumu.
Tev taisnība.
Viņi pētīs arī tevi, un tu to tiešām izdarīji.
- Es neko neizdarīju. - Nē, redzēju, ka nes līķi.
Nu, es... Jā, es to darīju, bet bija atbildību mīkstinoši apstākļi.
- Ak dievs. - Drīkstu ko pateikt?
Nē!
Labi, jā.
Ko tu man pateiksi, kas to kaut kā varētu uzlabot?
- Nu, definē "uzlabot"! - Ak dievs!
Paklausies!
Ei! Paklausies.
Klau, viņš bija salietojies kokaīnu un ketamīnu.
Un viņš mēģināja mani nošaut.
- Jēziņ. - Jā.
Viss nedaudz aizgāja pa pieskari.
Nu vienalga. Viņš paslīdēja, nokrita un sasita galvu.
Jūs neizsaucāt ātros?
Nu, mums vajadzēja to darīt. Jā.
Bet skaidrs, ka situācija neizskatījās mums labvēlīga.
Nē, laikam gan ne.
Es vispār braucu šurp, lai no viņa izšķirtos.
Nu...
Par vienu lietu mazāk, par ko satraukties.
Viņi veiks par mani izmeklēšanu.
Nu, man bijusi sodāmība.
Nē. Tu neko neizdarīji.
Nav svarīgi. Visi par to vien runās.
Nupat izlauzos no trimdas.
Sāka uzticēties kā māklerei.
Būs tāda jezga.
Nu...
ja nu līdz tam neaizies?
Nav līķa - nav aizdomīgas slepkavības.
Vienkārši apšaubāms miljardieris,
kurš ņēma un pazuda pats savu apšaubāmo iemeslu dēļ.
Jo kas gan varētu noiet šķērsām?
Es tiešām ceru, ka vairs nekas.
Kūp, vai mēs esam šausmīgi cilvēki?
Es domāju, ka esmu labs cilvēks, bet varbūt es kļūdos.
Proti, varbūt šausmīgie cilvēki nezina, ka viņi ir šausmīgi cilvēki.
Dzīvojam šajā šausmīgajā pilsētiņā, darām cits citam šausmas,
un tas ir mūsu sods.
Sods par ko?
Par to, ka esam šausmīgi.
Kur jūs taisījāties doties? Ar līķi.
Uz štata ziemeļiem. Uz upi.
Upe ir slikta ideja.
Tev ir labākas idejas?
Krosbiju māja Saterlendā.
Pilnīga pārbūve.
Piesaistīju Megiju un Sūzanu.
Tur izraka baseinu. Nākamnedēļ lies betonu.
Aprociet viņu tur, viņi ielies betonu.
Paldies, Sama.
Jā.
Nepiemini!
- Labi. - Nopietni. Nu, nemūžam.
- Labi. Nu tā. - Jā. Ak tu kungs.
- Tu vari? - Jā. Es varu. Varu.
Velns!
- Nu velns! - Ko? Kas notika?
- Mugura. Jēziņ. - Nu nē.
Šķiet, dabūšu pārvietot trīs līķus.
Ak tu kungs.
Nu velns.
Velns.
Aš! Kas par sviestu?
Ak dievs!
Ko? Ei, ko tu dari?
Tu mērgli!
Beidziet!
Nu velns.
Nu velns!
Nu taču!
Nu vāks!
- Lieniet ārā! Lieniet... - Palīgā!
Nu velns.
- Kur ir Bārnijs? - Bārnij!
Bārnij!
Nu velns.
Velns.
- Bārnij. Velns. - Jēziņ. Jēziņ.
Labi. Būs labi. Būs labi.
Ašs?
- Redzat viņu? - Nez vai tika laukā.
Nu velns. Peldam!
Tinamies!
Jā.
Nez kāds viņu atradīs?
Nu, tur bija ļoti dziļš.
Varbūt tiešām tas beigsies te.
Tev varētu būt taisnība.
Pat ja viņu atradīs, nekas nevar to sasaistīt ar mums.
Viņš sanarkojās un iebrauca ezerā.
Temats izsmelts.
Tieši tā.
Vienīgi viņš ir aizmugurējā sēdeklī.
Šoks ir dīvaina lieta.
Dažreiz tas ir tik nemanāms,
tik rūpīgi iekļauts tavā psihiskās izdzīvošanas procesā,
ka pat nezini, ka esi šokā.
Citreiz tas iebelž kā āmurs pa laktu.
Mēs trīs tonakt pārkāpām robežu, un mēs to zinājām.
Vēl redzēs, vai mēs izspruksim sveikā.
Mums tagad bija kopīgs noslēpums.
Liels.
Un es atcerējos senu Bendžamina Franklina citātu:
"Trīs var saglabāt noslēpumu...
ja divi no viņiem ir miruši."
DIVAS NEDĒĻAS VĒLĀK
Es saku - kāds viņu nogalināja.
Nu, kurš tā vienkārši nozūd?
Varbūt viņam vajadzēja uz brīdi no visa tikt prom.
Proti, puiši, jums dažreiz negribas kādu nedēļu vienkārši neiet mājās?
Viņš nebija precējies.
Taisnība.
Es nespēju noticēt, ka mēs te sēžam un runājam par vēl vienu slepkavību.
Pols izdarīja pašnāvību, tas nav tas pats.
Nu, Ašs jau nu sevi nenogalināja.
Mēs nezinām, vai viņš miris.
Viņam ir pusaugu meita. Viņš tā viņu nepamestu.
Ja vien nebija sūdos.
Proti, man tas čalis patika, un tā, bet viņš bija visai šaubīgs tips.
Jā, dzirdēju - ieroču kontrabandists.
Es arī to dzirdēju.
Vai vēl pie kāda bija no FIB?
- Jap. - Pie manis.
- Jā. - Tā sieviete?
Aģente Ailsa.
- Viņa. - Jā, pie manis arī.
Viņa bija tiešām nepatīkama.
Grečena viņai gandrīz iemauca.
Man viņa šķita pat seksīga.
- Piekrītu. - Vai ne?
Nē, bet nopietni, Ašam noteikti bija darīšanas ar daudziem bīstamiem ļaudīm.
Jūs taču bijāt viņa mājās Hemptonās, kad tur FIB veica kratīšanu, ne?
Jā. Tas bija iespaidīgi.
Viņš neizskatījās pārāk satraukts.
Un tev, Bārnij? Ir kāda teorija?
Domāju: ja čalis ar tādu naudu grib nozust, viņš var nozust.
Vai arī tā ir karma.
Ja esi tik bagāts un izskatīgs, tad kaut kad dzīvē par to ir jāmaksā.
Nu, lai kas notika, tas nāks gaismā.
Tā vienmēr notiek.
Te kļūst par karstu.
Nu velns.
Kas viņam kaiš?
Ei, vai Ašs negribēja investēt viņa sporta zālēs?
Viņš mūs par to uzrunāja, bet nezinu, cik nopietni to domāja.
Nu, ja viņš kādreiz atgriezīsies, droši vien sarīkos varenu ballīti.
- Tas nu skaidrs. - Vai ne?
Viņš bija traks.
Atceraties to vijoli?
Es neesmu raudājusi.
Vai tas ir slikti?
Nē, tā nav.
Nav kaut kāda pareizā veida, kā tev šobrīd jājūtas.
Jums ar tēti bija sarežģītas attiecības.
Šī ir sarežģīta situācija.
Tas prasīs kādu laiku, lai to sagremotu, zini?
Nu, es viņu mīlēju, jo bija jāmīl, bet pārsvarā es viņu ienīdu.
Nu,
daudzi tīņi ienīst savus vecākus.
- Parunā ar maniem bērniem! - Tas ir citādi.
Es neatceros, kad to sapratu pirmo reizi,
bet es jau kādu laiku zinu, ka viņš nav labs cilvēks.
Viņš darījis sliktas lietas.
Varbūt. Varbūt.
Bet, zini, tas nenozīmē, ka tu nevari vienalga viņu mīlēt un skumt pēc viņa.
Viņi pat nesaka, ka viņš ir miris.
- Nu, viņi nezina. - Es zinu.
Ja viņš kaut kāda iemesla dēļ būtu bēdzis, viņš būtu paņēmis līdzi mani.
Es būtu viņu par to ienīdusi.
Klau, es zinu, ka esmu daudz vecāks, bet es arī nupat zaudēju savu tēti,
un tā ir pirmā lieta, kas man ik dienu nāk prātā.
Īstenībā pamostos, par to domādams.
Tās ir sēras.
Bet tas ir arī mierinājums, jo viņš aizvien ir ar mani kopā.
Viņš aizvien ir manī.
Un tā ar vecākiem ir, zini?
Pat tad, kad viņu vairs nav, viņi ir ar tevi.
Man laikam jābrauc.
Jā. Labi.
Tiešām paņēmi visu?
- Jā. - Labi.
Paldies, ka ļāvāt te tik ilgi palikt.
Nu protams. Mums patika, ka te biji.
Proti, ņemot vērā apstākļus. Un tu esi laipni gaidīta.
Zvani, ja tev kaut ko vajag!
- Paldies. - Pase?
- Biļete? Telefons? Viss ir? - Jā.
Labi. Un es pagatavoju tev pusdienas, jo zini lidmašīnas ēdienu.
Tās ir rokas bagāžā.
- Labi? Uz redzi! Lai drošs ceļojums! - Paldies, Mela.
Brīdināju - viņa pārņems visu.
Viņai nav ne vainas. Liec viņu mierā!
Es pēc tevis skumšu.
Es pēc tevis arī.
Tev būs labi?
Godīgi sakot, ar tanti esmu dzīvojusi vairāk nekā ar tēvu.
Mums ir labas attiecības.
- Es nedomāju to. - Es zinu.
Nabadzīte.
- Paldies, ka ļāvi viņai te palikt. - Kā citādi.
Domā, viņa būs atpakaļ uz 11. klasi?
Viņas tante neiebilst.
Kā ir tev, draudziņ? Kā turies?
Būs labi.
Kā tu domā, kas notika ar viņas tēvu?
Dēliņ, man nav ne jausmas.
Acīmredzot viņam bija daudz ienaidnieku.
Kas to lai zina?
Varbūt viņš atradīsies.
Tu tā domā?
Nē, mīļumiņ. Nedomāju.
PĀRDOD
Tu kaut kur dodies?
Vai tam ir kāds sakars ar Ašu?
Godīgi sakot, tas bija tikai pēdējais piliens.
Tev ir padomā kāda vieta?
Tik tālu vēl neesmu tikusi.
Man vispirms jāuzzina, ko par pašnāvības māju varu dabūt.
Tas samazinot vērtību par ceturtdaļu.
Esi pārliecināta?
Jā, nu, ir kaut kādi statistikas dati...
Nē, nē. Vai esi pārliecināta, ka jābrauc?
Šobrīd neesmu pārliecināta ne par ko.
Vai esi dzirdējusi izteicienu - "nupat redzējām ziloņa asti"?
Vai tā ir kā aisberga augša?
Nē. Es to sakropļošu, bet apmēram tā:
ja redzi ziloņa asti, tas nozīmē - zilonis gandrīz aizgājis.
Un kurš šajā līdzībā ir zilonis?
Visi sūdi, kurus šajos divos gados esi pārdzīvojusi.
Un ir sajūta, ka varbūt tu dodies prom, kad atkal tieši tūlīt kļūtu labi.
Varētu būt, ka neesmu dzirdējusi no tevis neko mazāk cinisku.
Oho. Paskaties uz mani! Es nezinu. Vienkārši... Tev te ir mājas.
Cilvēki, zini?
Vai tiešām? Un vai tev ir?
Vai kādam no mums ir?
Proti, viņi mani tik ātri norakstīja.
Un ne tikai mani, arī manus bērnus.
Šajā pilsētā rodas sajūta,
ka pietiek ar vienu sūdīgu dienu, lai tevi izmestu mēslainē.
Sliktāk par dzīvi akvārijā var būt tikai tad, ja tevi no tā izmet.
Tu tiešām domā, ka citur būtu labāk?
Domāju, varbūt citur labāka būtu es.
Vietā, kur ieejas maksa nebūtu tik liela, ka jāpārdod dvēsele, lai ienāktu.
Tu tiešām tā jūties? Ka pārdevi savu dvēseli?
Ar atlaidi.
Tu ne?
Nu, es varbūt to pāris reižu ieķīlāju.
Nu, paskatīsimies, ko dabūšu par māju.
Runājot par to, varbūt atradu to, ko tu lūdzi.
- Tu viņu atradi? - Jā.
Nu, pagājušā mēnesī tika izīrēti tikai divi vienistabnieki.
Atsūtīsi man lētākā adresi?
Protams.
Paldies.
Nav par ko.
Man jābrauc.
Saredzēsimies.
Ei!
Vienmēr ir vēl kāds zilonis.
Tas nu fakts.
Aša nāve bija traģisks negadījums.
Bet tā mani atbrīvoja no slazda, kurā atrados.
Sešsimt miljoni atpakaļ Aša īpašumā.
Vēl 400 miljonus es atdošu, kad Džeks tos dabūs laukā no Excelsior.
Ja Samai bija taisnība, ka biju pārdevis savu dvēseli,
man šķita, ka miljards dolāru varētu vismaz daļiņu no tās atpirkt.
- Labi? Te iekšā. - Liels paldies.
- Sveika! - Sveika! Kā iet?
- Prieks tevi redzēt. - Tu neesi mainījusies.
- Ak dievs. Tu arī. - Oho!
Tu izskaties lieliski.
Paldies. Klau, paldies, ka atvēli laiku un tiecies ar mani.
- Es zinu, cik tu esi aizņemta un... - Nē, ne lai satiktu senu draudzeni.
Turklāt esmu sajūsmā, ka tu atkal esi iedegusies par rakstīšanu.
Koledžas laikā tu tik lieliski rakstīji.
Paldies.
Es izlasīju tavas nodaļas...
Tas ir pirmais uzmetums, vēl pārkārtoju. Un tagad es klusēšu.
Tas ir ļoti labi sarakstīts.
Teksts ir intuitīvs, gudrs un garlaicīgs.
Nu, nekaisi cukuru!
Tur tikai trūkst... iemesla, lai to rakstītu, saproti?
Man šķita, ka grāmatas par menopauzi ir uz izķeršanu.
Tā bija.
Tagad tā nav.
Nu velns.
Drīkstu runāt atklāti?
Tas... Ko, tas nebija atklāti?
Es zinu, ko tu pagājušajā gadā pārdzīvoji, kad Kūpu arestēja.
Proti, bailes, nodevība, visa tā seksuālā politika...
Jā, bija traki.
Un tev par to jāuzraksta grāmata.
Ko?
Jā.
Nē, bet...
Tā ir mana ģimene, mana dzīve.
To es nevaru.
Īsts noziegums, sekss, slepkavība piepilsētā.
- Tā nebija slepkavība. - Tādu grāmatu es pārdotu uz urrā.
Man žēl.
To es nevaru.
Es saprotu.
Tev varētu nebūt drosmes kam tādam.
Vairumam nav.
Bet tu labi raksti, Mela.
Ja pārdomāsi, zini, kur mani atrast.
Klau, vecīt, kruķi meklē Ašu. Apkārt ošņājas FIB un Interpols.
Es tagad neaiztikšu sporta zāles grāmatvedību.
Neviens nepēta tavu grāmatvedību.
Klau, tu nezini, kurš ko pēta.
Labi, bet, lai kā būtu,
tā nauda nav tik liela, lai kļūtu aizdomīgi.
Bija pietiekami liela, lai jūs gribētu to tur paslēpt.
Es jau teicu, kļūdījāmies.
Mans uzņēmums nav tava privātā banka, Bārnij.
Labi, paga... pagaidi...
Bārnijs nepaņēma no tavas sporta zāles ne centu.
Un arī tagad to nedarīsiet.
Kamēr viss šis nebūs galā.
Zināt ko? Ieiešu dušā.
Ei, mēs iesim vakariņās.
Nāksi?
Nē, ejiet bez manis!
Draugs, esi drošs?
Viņam viss labi?
Baigi pārbijies.
- Kā ar tevi? - Es tikai daru to, ko vienmēr.
Saveļu visus savus satraukumus bumbiņā, iegrūžu dziļi savās zarnās
un tad izliekos, cik spēka, ka to tur nav.
- Ei, es arī tā daru. - Labākā metode.
- Vienīgā. - Ei. Kā gāja?
Mēs pie tā strādājam.
Lieliski.
Tagad jūtos daudz labāk.
Klau, kamēr Ašs neuzradīsies, to naudu kustināt ir pārāk riskanti.
Kā ar beisbola kartīti?
Kuru katru dienu.
Tu mani ievilki šajos sūdos.
Vari man aizdot un tad paturēt, kad atgūsi?
Jā, es par to iedomājos, bet tik lielu summu
pamanīs mana sieva un tad prasīs paskaidrot.
Neesi melojis sievai?
Es galīgi neprotu melot.
Un tu?
Es lieliski protu melot.
Ko? Beidz, mēs abi esam vienā laivā.
Mēs neesam vienā laivā.
Jums, puiši, noteikti ir lieliska dzīve.
Jūs vienkārši...
Ja netiekat pie naudas, tad iebāžat roku otrā kabatā,
pagrābjat naudas čupu no tās, līdz tiksiet pie pirmās.
Ko tu... Nav nekādu kabatu.
Sūda baltie cilvēki.
Vai ne?
Tu esi baltāks par viņu, un tas par kaut ko liecina.
Ei, Kūp.
Kā ar to Aša naudu, kas netika ielikta fondā?
Tu vēl vari ar to rīkoties, ne?
Mēs varētu paņemt pārsimt tūkstošus un noformēt kā aizdevumu.
Nē.
Kā tu to d...
Ak dievs. Saki, ka tu to neizdarīji!
Izdarīju.
Tu vienkārši aizskaitīji atpakaļ 600 miljonus dolāru?
Tev tie bija visu laiku?
- Vispār nedaudz pāri miljardam. - Tu joko?
- Nebija mana nauda. - Neviena nav.
- Esam sūda zagļi! - Ei! Varbūt vari klusāk?
Ko, ellē, jūs nodarījāt Nikam?
- Ko? - Kā tu to domā?
Nu, viņš klīst apkārt skumjš un apstulbis,
it kā nezinātu, ko ar sevi pasākt.
Viņam Ašs bija tuvs draugs.
Es domāju, joprojām sēro.
Tev taisnība.
Tu neproti melot.
Kūp, es esmu ķezā.
Klau, Elena, mēs dabūsim tev naudu, apsolu.
Tas tikai prasīs kādu laiciņu.
Man vairs nav laika.
Tu joko?
Es biju...
nu it nemaz ne šajā rajonā.
Beidz, es vienkārši noilgojos.
- Ir gandrīz pusnakts. - Jā, tāpēc zināju, ka negulēsi.
Kā tu mani atradi?
Brāļa telepātija.
Nu, vajadzēja vispirms piezvanīt.
Jā, nu, tu necel, kad zvanu.
Nu, tieši tā.
Tev viss labi?
Jā...
Nē, īsti nav.
Kalponei brīvdiena. Tiri-piri.
Gribi tēju vai ko tādu?
Protams.
Man nemaz nav.
Te ir jauki.
Tu domā? Es vēl iekārtoju.
Tas ir tēta televizors?
Mamma to negribēja.
Gribi par to parunāt?
Nē, ne īpaši.
Ikreiz, kad ir sajūta, ka esmu uz ceļa,
pagriežos uz riņķi un atskārstu, ka esmu vairāk pazudis nekā jebkad.
Es jūtos kā sapnī, no kura nespēju pamosties.
Nu, varbūt vienkārši tava kārta piedzīvot neparasto.
Ko?
Zini?
Pagriezies un piedzīvo neparasto Pārmaiņas
Tādi tur ir vārdi? Nopietni?
Man nebija ne jausmas.
Nu vienalga, tu ļoti ilgu laiku esi dzīvojis ļoti tradicionālā veidā,
vienā brīdī katram nākas piedzīvot neparasto.
Tad saproti, kas īstenībā esi.
Domāju, tagad pienācis tavs brīdis.
Zinu, ka tu neesi slikts cilvēks, bet vienmēr vari kļūt labāks.
Kaut tētis būtu dzīvs!
Endij...
Vai drīkstu šonakt palikt te?
Jā, es iešu un...
Es atradīšu tev segu.
Paldies.
Vai arī ļoti lielu mēteli.
Tēva diena klubā.
Tas bija brīnišķīgi un, godīgi sakot, nedaudz demoralizējoši,
cik ātri šī pilsētiņa spēja sagremot skandālu un traģēdiju.
Bija pazudis cilvēks, kuru visi pazinām, visticamāk - miris,
un tas bija briesmīgi, šausmīgi un neaptverami.
Taču mēs ēdām, dzērām un izrādījāmies,
it kā mūsu dzīve būtu izrāde un, lūst vai plīst, tai būtu jāturpinās.
Kūp, ei!
- Kā iet? - Labi, labi.
- Tavi bērni atbrauks uz Tēva dienu? - Jā, Maiks ir te.
Linna un Vala nevarēja no Losas atbraukt, tā ka...
- Tev viss labi? - Jā.
Jā.
Viss kārtībā?
Jā, varu ar tevi aši aprunāties?
- Protams. - Jā.
Lūdzu, Michter's.
- Macallan 25, tikai... - Kā tad.
- Es... - Kas noticis?
Nezinu, vai vajadzētu par to runāt...
Tad varbūt nevajag.
Man ir romāns.
Vai arī, zini, spļauj laukā!
Klau, esam bijuši ļoti, ļoti diskrēti.
Jā, es zinu. Daiana Millere, vai ne?
Dirsā. Dirsā!
Kā tu zināji?
Ak dievs. Vai to zina visi?
- Nē, draugs, nē, tikai es. - Vai...
Vai šajā pilsētā cilvēkam nevar būt noslēpumi?
Cik ilgi tu te dzīvo?
Pārāk ilgi. Es vienkārši...
Es nezinu, ko darīt, Kūp.
Nu, tā lieta ar Daianu jau dzīvo savu dzīvi.
Tu man jautā padomu?
Jā, draugs, lūdzu.
Beidz drāzt sava drauga sievu! Vienkārši pateikšu tev to.
Mēs mīlam viens otru.
Tu mīli Daianu Milleri?
- Jā. - Nē.
Nē, tev patīk drāzties ar kādu jaunu cilvēku.
Un tas cilvēks arī domā, ka ir aizraujoši drāzties ar kādu jaunu.
Skaidrs? Tas ir aizraujoši, un tas...
un tas ir riskanti, seksīgi un nepareizi, bet tā nav mīlestība.
Klau, mēs ar Lisu jau ilgu laiku neesam laimīgi...
Jā, jo Lisa ir sasodīti neciešama.
Ak tu kungs!
Tad šķiries no viņas! Bet neizposti arī drauga laulību!
Zini, man šķita, ka varbūt būsi nedaudz saprotošāks.
Kāpēc? Tāpēc, ka varu drāzties ar jauniem cilvēkiem?
Beidz, zini, ko es daru, kad nedrāžos ar kādu jaunu cilvēku?
Starp citu, tā ir gandrīz katru dienu. Es viens pats sēžu uz dīvāna
un skatos tādas filmas, kādas vairs neuzņem.
Jūtu žēlumu pret sevi un domāju, ka es varētu rīt pazust,
bet manu pazušanu vairākas dienas neviens pat nepamanītu.
Apžēliņ, Kūp.
Klau, šajā scenārijā jūs ar Daianu negaida laimīgas beigas.
- Tu saproti? - Nē.
Varat turpināt drāzties, līdz jūs pieķers un salaidīsiet dēlī abu jūsu dzīves.
Vai arī tu vari pieaugt, norakstīt to uz mirkļa vājprātu
un atgriezties, un tikt skaidrībā, vai tavā laulībā vēl ir vērts ko glābt.
- Bet tu teici, ka viņa ir neciešama. - Jā, es neesmu ar viņu precējies.
Tu man pajautāji.
Jā.
Prātīgi!
Kas notiek, draugs?
Esmu nobažījies par Niku.
Nespēj izmest no galvas FIB aģentus.
Nu, viņi runāja ar visiem. Neizdalīja mūs īpaši.
Iestāsti to viņam!
Vari, lūdzu, ar viņu parunāt? Es tūlīt nākšu.
Šobrīd neesmu viņa mīļākais cilvēks.
Parunā ar viņu!
Viņš ir tavs draugs.
Ei. Ko tu tāda kreņķīga?
Tēt.
Sveiks, Nik.
Sveiks. Gribi iedzert?
Tu vēl ko atstāji?
Labi, man viss ir labi.
Tu tā neizklausies.
Ko tu gribi, lai saku, Bārnij?
- Mēs viņu nogalinājām. - Ne to. Tas pirmais.
Kopš tās nakts neesmu gulējis.
Esmu kopā ar tevi. Tāpat arī Kūps.
Ak dievs.
Mēs to pārdzīvosim, bet ne tad, ja tu piedzersies
un izdarīsi ko neprātīgu, skaidrs?
Citādi mums visiem beigas.
- Mēs nu neizspruksim sveikā. - Izspruksim, ja nezaudēsim galvu.
Tā māja ir pilna ar mūsu DNS.
- To māju neviens nepēta. - Šķiedras, mati...
- Mums nav matu. - Ej dēt! Tēlosi tagad asprāti?
Tev bija mani jāpasargā.
Klau, tas, kas tovakar notika, īsti neietilpa manā amata aprakstā.
Bārnij, es runāju par to otru lietu.
Dirsā.
- Nik... - Tu noteikti domā, ka esmu galīgi stulbs.
Cik reižu varu tev atvainoties, ko?
Es tev apsolu, es vairs nekad neko tādu nedarīšu.
Jā, zinu, ka nedarīsi.
- Labi. - Jo tu esi atlaists.
Nu, tagad tu man tiešām šķieti galīgi stulbs.
Viņi visi zina.
- Ko? Kurš? - Visi. Zina, ka braucu dzērumā.
- Viņi? - Jā.
Nu beidz! Piekāst viņus.
Tā šajā vietā ir.
Runas ātri izplatās, bet tici ekspertam -
nākamnedēļ kāds izdrāzīs auklīti
vai pārgulēs ar treneri, vai par kādiem sūdiem nonāks rehabilitācijas centrā,
un tava nelielā laža būs ātri vien aizmirsta.
Šķiet, es pieļāvu kļūdu.
Mazā, tu pilnīgi noteikti pieļāvi kļūdu.
Nē, es domāju - ar koledžu.
Ak to.
Bija sajūta, ka viss uzņem ātrumu, lielā tempā drāžas man virsū,
un man nebija laika neko pārdomāt.
Un nu esmu pakaļā.
Nē, tā nav.
Tu atmodies, apdomāji savu ceļu.
Daudz labāk to izdarīt tagad, kad esi jauna.
Kļūstot vecākam, tas ir daudz trakāk, skaidrs?
Gribi mācīties koledžā? Mācīsies.
Tas varbūt nebūs nākamgad, tā varbūt nebūs Prinstona,
bet tu nonāksi tur, kur gribi būt.
Un ja negribēsi to darīt, gribēsi darīt ko citu?
Mēs tiksim skaidrībā arī ar to.
Nesaprotu, kā viss tika tā sadirsts.
Tas nu fakts.
- Kas par sviestu? - Liec mani mierā!
Labi. Kas par sviestu? Ei, puiši!
Nopietni. Puiši!
Ei, ei, ei! Beidziet!
Ak kungs. Jēziņ!
Ei, kas par sviestu?
Ak dievs!
Nopietni?
Klubā bija trīs lapas ar noteikumiem attiecībā uz etiķeti,
bet nedomāju, ka tur bija apskatīts kaut kas šāds.
Taču es biju visai drošs,
ka mēs visi saņemsim oficiālu brīdinājuma vēstuli un būs jāmaksā prāva sodanauda.
Palīdzēsi?
Nē, ej dirst, Kūp!
Vēl vieni sūdi, kuros mūs iegrūdi.
Dzersi?
Noteikti.
Nu!
Nu, kas jums tur ar Niku bija?
Es nezinu.
Viņš bija piedzēries, mēģināju pierunāt beigt,
pirms viņš sevi apkauno, kas acīmredzami neizdevās tā, kā plānots.
Tie bija trešie.
Kas trešie?
Tavi trešie meli man.
Par ko tu runā? Kādi meli?
Es tev neuzticos, Bārnij.
Man drīz būs mazulis, bet es vairs nepazīstu savu vīru.
- Greisa, nezinu, ko tu domā... - Izbeidz!
Es negribu dzirdēt ceturtos.
Labi.
Labi, klau...
Noliekam gulēt bērnus un parunājam par to, labi?
Nē.
- Nē? - Tu nebrauksi kopā ar mums mājās.
Ko?
Vēlāk sapakošu tev somu un atstāšu laukā.
Par ko tu runā?
Kur gan lai es eju?
Burtiski jebkur citur.
Greisa!
- Greisa, beidz! Greisa! - Pirkstus!
Greisa, tev taisnība, labi?
Parunājam par to, labi?
Tas ir pēdējais, ko šobrīd gribu darīt.
Kā iet, Elena?
Ko, ellē, tu dari?
Šķiet, nepriecājies mani redzēt.
Likās, ka nāksi viens.
Kāpēc?
Gribi ar mani kaut ko darīt?
Nolādēts!
Puiši, nāciet iekšā!
Šurp, nāciet!
Pie velna, ko tu dari?
Paskatieties, kas te!
Mēs tā nevienojāmies!
Puiši, paskatieties.
Nevarēsi tos pārdot.
Viegli izsekot. Neesi muļķis!
Tev ir kāda labāka doma?
Labi.
Tie maksā daudz vairāk, nekā esmu tev parādā.
- Jā, tā ir. - Jā.
Feliks, noliec gredzenu.
Labi, paņem pulksteni.
Labi.
Paldies.
Vajadzēja, lai izskatās ticami, vai ne?
Pieķēri zagli, kurš tev iemauca.
Nabaga Elena.
Viņš tev pieliks pie algas.
Labi, ejam!
Pulksteņi ir?
Jā, man viss ir.
Kas, pie velna, tas bija Nikam ar Bārniju?
Niks bija nedaudz par daudz iedzēris.
Bārnijs mēģināja viņu apstādināt, slikti beidzās.
Tas bija vāks.
- Jā. Taisnība. - Man trūkst vectēva.
Man arī, draudziņ.
Tava pirmā Tēva diena bez viņa. Man žēl.
Varbūt vajadzēja šogad klubu izlaist.
Zināt ko? Mēs vēl to varam.
- Oho. Oho. - Aiziet!
Ei, papu.
Ei.
Pateiksi, ko domā?
Vai esi kādreiz prātojusi, vai mums to visu vajag?
- Mājas, mašīnas, drēbes. - Par ko mēs te runājam?
Kā tu domā, vai mēs vispār spētu atgriezties pie kā mazāka?
- Mazāka māja, mazāk parādu, mantu. - Neatceries mūsu dzīvokli Benkstrītā?
Es atceros tarakānus.
Labi, jā.
Nebija gluži pils, bet...
Mums bija 25 gadi, jutos kā vinnējusi loterijā.
Man augot nekā no tā nebija, tev arī ne.
Apžēliņ, mani vecāki gribēja, lai kļūstu par pasniedzēju.
Tu biji godkārīgs, nu un?
Tu gāji uz mērķi, un es tevī to mīlu.
Tu esi ģeniāls.
Man galvenais nekad nebija ne māja, ne dārglietas, ne mašīna, ne klubs.
Man galvenais biji tu.
Domā, tas mūs pazudināja?
Domā, esam pazudināti?
Beidz! Tu zini, ko es domāju.
Zinu, ka būtu to visu atdevusi, lai mūsu ģimene paliktu kopā.
Nu labi.
Ja tu man saki, ka jāsamazina, jāpārdod māja,
jāpārceļas uz citurieni, es piekritīšu, bet ar vienu nosacījumu.
Kāds tas ir?
Tu sāksi man teikt patiesību.
Par ko?
Tieši tā.
Man ir šis jānokārto.
Atvaino.
Glābējzvans.
Nav labs brīdis.
Nē, laikam gan.
Esi ko dzirdējis par Ašu?
Nē.
Domā, viņš atgriezīsies?
Domāju, abi zinām, ka ne.
Kas tas ir?
Zibatmiņa, kurā ir video ar tevi.
Izpildīji solīto, tāpēc ņem.
Labi.
Paldies.
Nauda, ko atskaitīji atpakaļ...
Neviens tev to nelika.
Šķita - Aša nauda, tiksi skaidrībā.
Tā visa nav Aša nauda.
Jā? Kuram tā pieder?
Par to parunāsim citreiz.
Taču es to skaitīšu atpakaļ uz tavu kontu.
Nu, es to negribu.
Un es nebūtu to gribējis, pat ja tu nebūtu nostrādājis to ar busiņu.
- Kādu busiņu? - Izbeidz!
Tiešām stāvēsi te un apgalvosi, ka tas nebiji tu?
Pārjautājot par busiņu, darīju to skaidru.
Nu, tici vai netici, tas neko nemaina.
Bet tev vajadzētu apsvērt otru iespēju.
Jā? Un kāda tā ir?
Ko? Kriketa Bērča?
- Blēņas. - Kāpēc? Tāpēc, ka drāzi viņu?
Nobriesti, Kūp!
Zini, ir tāds variants,
ka es varētu izrādīties tavs vienīgais draugs.
Vai šis ir tas variants?
Visai drīz uzzināsim, ne?
Zini, došu padomu -
dažreiz nāk par labu skaidri pateikt, par ko ir runa.
Lai cik ērti mēs ar tiem sadzīvotu,
kaut kad visi mūsu meli nostāsies mūsu priekšā.
Meli, kuros dzīvojam...
Un...
Meli, kuri ļauj mums izdzīvot...
Meli, kurus stāstām saviem laulātajiem...
Meli pašiem sev...
Bet dažreiz cauri visiem šiem meliem tomēr spēj iespīdēt patiesība.
Vienkāršs prieks, spēlējot ar ģimeni Tēva dienā boulingu.
Manu bērnu smiekli.
Arvien retāk izbaudāmā sajūta, ka esmu tieši tur, kur ir mana vieta.
Doma, ka varbūt kaut kā es varētu no tiem meliem atbrīvoties
un atrast vienkāršāku un patiesāku dzīvesveidu.
Kā manam tēvam.
Zeme man zem kājām vēl trīcēja,
bet šķita, ka kāds kriksis viņa skaidrības un mērķa
bija atstāts mantojumā man.
Un, par spīti visam, es biju atguvis cerību.
Bet kāds gudrāks cilvēks būtu uzlūkojis savu melu audeklu
un sapratis, ka tas ir tikai laika jautājums,
līdz kāds sāks vilkt aiz kāda pavediena...
TĀ NOTIEK.
Tulkojusi Laura Hansone