Helvete.
- Säkert att han är död? - Ingen puls.
Kolla igen.
Ingenting.
- Andas han? - Nej.
- Du kollade inte. - Behövs inte!
Döda andas inte!
- Jag ringer larmcentralen. - Va? Vänta.
Hör på, vi måste se till att våra historier är samstämmiga.
Vadå historia? Vi måste ringa larmcentralen nu.
Vänta. Barney har rätt. Det här ser inte bra ut.
Ju längre vi väntar, desto värre ser det ut.
- Det var självförsvar, han sköt. - Det var tre mot en.
- Han hade en pistol! - Ja, jag vet.
- Lugna ner dig, bara. - Vadå "lugna ner dig"?
Vi måste ringa larmcentralen genast.
Eller ska vi ringa advokat?
- Kat Resnick. - Inte...
- Ja! - Nej. Det är en dålig idé.
- Hon klarade dig förut. - Jag var oskyldig.
Och vi är oskyldiga nu.
- Vi gjorde nånting. - Jag ringer absolut larmcentralen.
- Nej. - Vad i helvete?
Jag vägrar bli gripen igen!
Jag fick nästan ett långt fängelsestraff,
och jag var inte ens där när Paul dog!
Men den här gången var vi tyvärr alla på platsen!
- Det var en olyckshändelse. - Ja. Med en pistol, Nick!
Beklagar, jag tänker inte åka dit för ännu en död jag var oskyldig till!
Nu låter du rätt... Han är galen.
Du vet väl att han är galen?
Han är inte galen.
Va?
Coop skötte hans pengar. Ashe investerade i ditt gym.
Vi hade alla affärer med honom.
- Än sen? - Så det finns frågor.
- Och du är en kändis. - Återigen, än sen?
De lär se till att du inte blir favoriserad.
Jag? Varför jag? Det var du som slog honom i skallen.
- Du satte eld på honom! - Jag satte eld?
Jag säger bara hur det kan se ut. Inget annat.
Vet ni vad? Jag skiter i det här.
Jag hoppar av.
Helvete!
Vi har ett beslut att fatta.
Och när vi fattar det, måste vi hålla fast vid det. Coop har rätt.
Om vi får en aggressiv, ambitiös åklagare,
bryr han sig inte om sanningen utan bara att vinna.
Nick, att du är här lyfter det här från en lokal story till en nationell.
Massmedia kommer att gotta sig.
Din tv-karriär är över. Jag är rökt, och Coop...
Okej, vi fattar.
Vi har alla mycket att förlora.
Vi sitter i samma båt.
Ni är mina bästa vänner.
Jag rättar mig efter det ni beslutar.
Men vad vi än gör här...
...måste vi göra det tillsammans.
Okej.
Vet nån hur man röjer ett lik ur vägen?
Fan också.
INGEN SIGNAL
Coop, vad är det?
Jag kom just att tänka på hans dotter.
Jäklar. Det glömde jag helt.
Ja. Hon är hos Mel. Hon ville inte vara här vid hans dejt med Sam.
Hon kommer att vakna föräldralös.
Om det betyder nåt,
stod de nog inte varandra nära.
Ja, det var dumt sagt. Förlåt.
Förändrar det verkligen nåt?
Vi kanske bara ska lämna honom här?
Han var full och hög och föll omkull.
Jag vet inte. Vi slogs med honom.
De hittar vårt DNA under hans naglar eller nåt.
Vi lägger honom i badet.
Det finns nog ingen version där han
inte verkar ha blivit mördad.
Och jag lämnar inte kroppen här, hans dotter hittar den.
Okej.
Vi kör kroppen till Lewisboro
och slänger den i floden innan solen går upp.
Jäklar.
Ja, det lät också dåligt. Okej.
Vi hämtar honom.
Vill du ge oss ett handtag?
Ta tag i ett ben?
Jag har just gjort en vasektomi. Jag får inte lyfta tungt.
Allvarligt?
Förlåt, jag visste inte att vi skulle flytta ett lik ikväll.
Okej då.
Wow. På tre.
Ja.
- Jösses. - Okej. Redo? Ett, två, tre.
Okej. Det går bra.
Barney, hämta din bil. Kör fram den.
Nej, nej. Vet ni hur absorberande lädret är?
Menar du allvar?
Det är bevismaterial. Jag vill inte ha hans blod i min bil.
Min är för liten. Vad ska vi göra? Ringa efter en Uber?
- Detta var inte genomtänkt. - Verkligen?
Ingen fara. Vi tar Ashes Escalade.
- Sam, vänta. - Låt mig vara, Coop.
Hör på mig. Låt mig förklara. Det är inte som det ser ut.
Nej, för jag har inte sett det, för jag var inte här.
Du. Kom igen.
- Vänta. Skojar du? - Snälla du.
Det är mycket att ta in, jag vet.
Ashe är död?
Ja.
Herregud.
- Dödade ni honom? - Nej, det gjorde vi inte.
Nej... Inte med flit.
Jaha, då är väl allt bra, då?
Du. Vänta lite.
- Ur vägen. - Lyssna på mig lite.
Jag måste berätta vad som hände.
Nej! Det måste du inte,
för jag vill inte veta det,
för om du berättar för mig så blir jag...
...delaktig. Medbrottsling eller nåt.
Herregud.
- Jag kommer att bli misstänkt. - Nej.
Jag blir ju misstänkt,
för det här är den andra mannen jag varit med som dödades...
Formellt begick Paul självmord.
De kommer att gripa mig och jag måste gå igenom allt igen!
Du flippar ut, det är förståeligt.
Varför råkar jag jämt in i såna här eländen?
Jag är väl inte så olik alla andra?
Och varför leder alla mina relationer till mordåtal?
Vad gör jag för fel?
Jag ställer mig själv samma fråga.
Du har rätt.
De lär misstänka dig också, och du gjorde det faktiskt.
- Jag gjorde inget. - Jag såg dig bära kroppen.
Ja, det gjorde jag, men det fanns förmildrande omständigheter.
- Herregud. - Får jag säga en sak?
Nej!
Okej. Ja.
Vad kan du säga som på nåt sätt gör det här bättre?
- Definiera "bättre". - Herregud!
Hör på.
Du. Hör på.
Han var hög på kokain och ketamin
och försökte skjuta mig.
- Jösses. - Ja.
Det blev lite galet.
Han halkade och slog i huvudet.
Ringde ni inte ambulans?
Det borde vi ha gjort. Ja.
Men det såg förstås inget vidare ut för oss.
Nej, jag förstår det.
Jag kom faktiskt hit för att göra slut.
Jaha...
En sak mindre att oroa sig för.
De kommer att utreda mig.
Jag är ju straffad.
Nej. Du... Du gjorde ingenting.
Det spelar ingen roll. Det är allt folk kommer att tala om.
Jag kom just ur exilen.
Jag började få uppdrag.
Det kommer att bli en sån röra.
Tja...
...om det aldrig går så långt?
Ingen kropp, inget misstänkt mord.
Bara en skum miljardär
som gick och försvann av egna skumma skäl.
För vad kan gå fel?
Inget mer, hoppas jag verkligen.
Är vi hemska människor, Coop?
Jag tror mig vara en bra människa, men jag kan ha fel.
Jag menar, hemska människor kanske inte vet att de är hemska.
Vi bor i den här hemska stan och gör hemska saker mot varann,
och det är vårt straff.
Straff för vad?
Att vi är hemska.
Vart tänkte ni ta vägen? Med kroppen?
Norrut. Floden.
Det är en dålig idé.
Har du bättre förslag?
Crosbys hus vid Sutherland.
Det ska renoveras.
Jag visade Maggie och Suzanne huset.
Poolen är grävd. De ska fylla cement nästa vecka.
Gräv ner honom där, de fyller på cement.
Tack, Sam.
Ja.
Nämn det inte.
- Okej. - Allvarligt. Aldrig nånsin.
- Okej. - Ja. Jösses.
- Allt väl? - Jadå. Bara bra.
Helvete!
- Fan också. - Vad hände?
- Det är ryggen. - Det är inte sant.
Jag ska visst flytta tre döda kroppar.
Jösses.
Fan också.
Helvete.
Ashe! Vad i helvete?
Herregud!
Vad? Vad gör du?
Där har du, din jävel!
Kom igen.
Fan också.
Fan också!
Kom igen.
Fan också!
- Ut för fan! Ut... - Hjälp.
Helvete!
- Var är Barney? - Barney!
Barney!
Åh, helvete.
Fan.
- Åh, Barney. Fan. - Jösses.
Okej. Jag har dig.
Ashe?
- Ser du honom? - Han kom nog inte ut.
Jävlar. Kom igen.
Vi måste härifrån.
Ja.
Kommer nån att hitta honom, tror ni?
Det är ju rätt djupt.
Kanske tar det ändå slut här.
Du kan ha rätt.
Även om de hittar honom, kan ingen spåra det till oss.
Han var påverkad och körde ner i sjön.
Klart som dagen.
Just det.
Fast han är i baksätet.
Det är märkligt med chocker.
Ibland är de så subtila,
så noggrant integrerade i ens mentala överlevnadsprocess att
man inte vet att man är chockad.
Andra gånger är det som att få ett städ i huvudet.
Vi tre gick över gränsen den kvällen, och vi visste det.
Om vi skulle klara oss undan ansvar återstod att se.
Vi delade en hemlighet nu.
En stor hemlighet.
Jag påmindes om ett gammalt citat av Ben Franklin:
"Tre kan bevara en hemlighet...
...om två av dem är döda."
2 VECKOR SENARE
Jag säger bara det, nån mördade honom.
Ingen bara försvinner så där.
Eller så behövde han bara komma bort ett tag.
Har ni aldrig lust att åka bort en vecka eller så?
Han var inte gift.
Det är sant.
Overkligt att vi sitter här och pratar om ännu ett mord.
Paul begick självmord, inte samma sak.
Aldrig att Ashe begick självmord.
Vi vet inte ens om han är död.
Han har en tonårig dotter. Han skulle inte bara lämna henne.
Såvida han inte var i trubbel.
Alltså, jag gillade honom och så, men han var rätt skum ändå.
Ja, jag hörde att han var vapenhandlare.
Jag hörde samma sak.
Har nån annan här fått besök av FBI?
- Ja. - Det har jag.
- Ja. - Var det den där kvinnan?
Agent Isles.
- Hon var hos mig också. - Samma här.
Hon var verkligen motbjudande.
Gretchen ville nästan slå till henne.
Rätt snygg, tyckte jag.
- Jag håller med. - Visst?
Men allvarligt talat hade nog Ashe att göra med många farliga människor.
Ni var ju hos honom i Hamptons när FBI gjorde razzia, eller hur?
Ja. Det var nåt alldeles extra.
Han verkade inte så tagen.
Du då, Barney? Några teorier?
Jag tror att om nån så rik som han vill försvinna, kan han det.
Eller så är det karma.
Man blir inte så där rik och stilig
utan att få betala för det till slut.
Vad som än hände, lär det komma ut.
Det gör det alltid.
Det är för varmt här inne.
Jäklar.
Vad är det med honom?
Skulle inte Ashe investera i hans gym?
Han visade intresse, men jag vet inte om han menade allvar.
Om han kommer tillbaka ger han säkert en sjujäkla fest.
- Säkert. - Visst?
Han var helgalen.
Minns ni fiolen?
Jag har inte gråtit.
Är det fel?
Nej, då.
Ingen kan tala om för dig hur du borde känna.
Du och din pappa hade en komplicerad relation.
Det är en komplicerad situation.
Det kommer att ta tid att bearbeta det.
Jag älskade honom för att jag måste, men för det mesta hatade jag honom.
Tja...
Många tonåringar hatar sina föräldrar.
Ta mina barn, bara.
Det här är annorlunda.
Jag minns inte när jag först insåg det,
men jag har vetat ganska länge att han var en skurk.
Han gjorde dåliga saker.
Kanske det.
Men det hindrar inte att du kan älska eller sakna honom.
De säger inte ens om han är död.
- Tja... De vet inte. - Jag vet.
Om han tänkte rymma av nån anledning hade han tagit med mig.
Jag hade hatat honom för det.
Jag är mycket äldre än du, men även jag miste min pappa nyss,
och det är det första jag tänker på varje dag.
Jag tänker på det direkt jag vaknar.
Det är sorg.
Men det är också tröst, för han finns fortfarande hos mig.
Han finns fortfarande i mig.
Det är grejen med föräldrar, du vet.
Fast de har dött, är de fortfarande hos en.
Jag måste väl gå.
Ja. Okej.
Har du allting med dig nu?
- Ja. - Okej.
Tack för att jag fick stanna här så länge.
Självklart. Det var så trevligt.
Med tanke på omständigheterna, menar jag. Du är alltid välkommen.
Ring om du behöver nåt.
- Tack. - Passet?
- Biljetten? Mobilen? Har du allting? - Ja.
Jag skickar med lite lunch, för du vet, flygmaten...
Den är i ditt handbagage.
- Okej. Vi ses. Ha en bra resa. - Tack, Mel.
Jag sa ju att hon var jobbig.
Hon är bra. Var inte så kritisk mot henne.
Jag kommer sakna dig.
Och jag dig.
Kommer du att klara dig?
Jag har bott mer med min moster än med min pappa.
Vi har en bra relation.
- Jag menade inte så. - Jag vet.
Stackars liten.
- Tack för att hon fick bo här. - Självklart.
Kommer hon tillbaka, tror du?
Hon är öppen för det, säger hennes moster.
Och du då? Hur är det med dig?
Jag mår okej.
Vad tror du hände med hennes far?
Ingen aning, pojken min.
Han hade tydligen gott om fiender.
Vem vet?
Han kanske dyker upp igen.
Tror du det?
Nej, raring. Det gör jag inte.
FASTIGHETSRÖRELSE TILL SALU
Ska du nånstans?
Har det med Ashe att göra?
Det var bara droppen som fick bägaren att rinna över.
Vet du vart du ska ta vägen?
Jag har inte tänkt så långt än.
Först måste jag se vad jag får för självmordshuset.
Huset tappar en fjärdedel i värde, säger de.
Är du säker?
Ja, det finns statistik som...
Nej. Jag menar, har du bestämt dig för att flytta?
Jag är osäker på allt numera.
Har du hört uttrycket: "Vi har just sett svansen på elefanten"?
Är det typ som toppen av isberget?
Nej. Jag förklarar illa, men det går ut på att
om man ser svansen på elefanten, så är den på väg bort.
Och vem är elefanten i liknelsen?
Allt elände du har gått igenom det senaste dryga året.
Det känns som att du kanske flyttar just när det börjar bli bra igen.
Det var kanske det minst cyniska jag nånsin hört dig säga.
Oj. Ser man på. Jag vet inte. Du har ett hem här.
Du har människor här.
Har jag? Och har du?
Har nån av oss det?
De hade ju så bråttom att avskriva mig.
Inte bara mig, mina barn också.
Nåt med den här staden får en att känna att
en dålig dag räcker för att man ska kickas ut härifrån.
Det enda som är värre än att leva i ett akvarium är att bli utkastad ur det.
Tror du verkligen att det blir bättre nån annanstans?
Jag kanske blir bättre nån annanstans.
Nånstans där inträdesavgiften inte är så hög att
man säljer sin själ för att komma in.
Känner du verkligen så? Att du har sålt din själ?
Till rabattpris.
Gör inte du?
Alltså, jag har kanske pantsatt den några gånger.
Få se vad jag får för huset.
På tal om det kanske jag har hittat det du frågade om.
- Har... Har du hittat henne? - Ja.
Alltså, bara två enrummare hyrdes ut det gångna månaden.
Kan du sms:a mig den billigare?
Ska bli.
Tack.
Ingen orsak.
Jag måste åka.
Vi ses.
Du...
Det finns alltid en elefant till.
Jag vet.
Ashes död var en tragisk olyckshändelse.
Men den gav mig en utväg ur den fälla jag hade suttit fast i.
Sexhundra miljoner tillbaka till Ashes dödsbo.
Jag återlämnar de andra 400 miljonerna när Jack får loss dem ur Excelsior.
Om Sam hade rätt i att jag hade sålt min själ
borde en miljard dollar räcka till att köpa tillbaka åtminstone en bit.
- Här inne. - Tack så mycket.
- Hej! - Hej! Hur mår du?
- Kul att se dig. - Du är dig lik.
- Jösses. Du också. - Wow!
Du är jättefin.
Tack. Du, tack för att du tog dig tid att träffa mig.
- Jag vet hur upptagen du är och... - Aldrig för upptagen för en gammal vän.
Och jag är så glad att se dig så passionerad att börja skriva igen.
I college var du en sån bra skribent.
Tack.
Jag har läst dina kapitel...
Det är första utkastet, jag omstrukturerar och nu ska jag vara tyst.
Det här är väldigt välskrivet.
Det är intuitivt, smart, och långtråkigt.
Linda inte in det.
Det saknar bara... ett skäl att existera, du vet?
Jag trodde att böcker om klimakteriet var inne.
De har varit det.
Men inte nu längre.
Det var som fan.
Får jag vara uppriktig?
Vadå, var inte det där uppriktigt?
Jag vet vad du gick igenom i fjol när Coop blev gripen.
Jag menar, fruktan, sveket, det sexuella elementet...
Ja... Det var jobbigt.
Det är det du borde skriva om.
Va?
Ja.
Nej, men...
Det är min familj, mitt liv.
Det går inte.
Sanna brott, sex, mord i förorten.
- Det var inte mord. - En sån bok säljer som smör.
Beklagar.
Det går inte.
Jag fattar.
Det kanske känns för magstarkt för dig.
Så är det för de flesta.
Men du är en bra skribent, Mel.
Om du ändrar dig, vet du var jag finns.
Alltså, polisen letar efter Ashe. FBI och Interpol snokar runt.
Jag rör inte gymmets räkenskaper just nu.
Ingen tittar på dina papper.
Det kan du inte veta.
Okej, men hursomhelst
är inte siffrorna höga nog att generera röda flaggor.
Det var höga nog för att ni skulle vilja dölja dem där.
Som sagt, det var bristande omdöme.
Mitt företag är inte din privata bank, Barney.
Vänta lite nu...
Barney har inte tagit en cent ur gymmet.
Det ska du inte nu heller.
Inte förrän allt det här är över.
Alltså, jag går och duschar.
Du, vi tänkte gå och äta.
Vill du hänga med?
Nej, gå utan mig.
Är du säker, kompis?
Är han okej?
Han är rätt skrämd.
- Och du? - Jag gör som jag alltid gör.
Jag rullar ihop all ångest i en boll och trycker ner den djupt i inälvorna
och försöker låtsas att den inte finns.
- Så gör jag också. - Bästa sättet.
- Enda sättet. - Hej. Hur gick det?
Vi jobbar på det.
Toppen.
Då mår jag mycket bättre.
Tills Ashe dyker upp igen, är det för riskabelt att röra pengarna.
Och baseballkortet?
Närsomhelst nu.
Du drog in mig i det här.
Kan du förskottera mig och behålla min del sen?
Jag tänkte på det, men summan är så stor
att min fru lär se den och vilja ha en förklaring.
Ljuger du aldrig för din fru?
Jag ljuger illa.
Du, då?
Jag ljuger jättebra.
Vadå? Kom igen, vi är i samma båt.
Det är vi inte alls.
Det måste vara fint att vara ni.
Ni bara...
Ni kommer inte åt era pengar, så ni gräver i andra fickan
och tar fram andra pengar tills de första är redo.
Va... Det finns inga fickor.
Jävla vita människor.
Jag vet.
Du är vitare än han, och det säger inte lite.
Du, Coop.
Alla de där pengarna från Ashe som inte gick in i fonden?
Formellt har du förvaltarrätt.
Vi kan ta några hundratusen och bokföra det som ett lån.
Nej.
Har du...
Jösses. Säg att du inte gjorde det.
Jo.
Du skickade tillbaka 600 miljoner dollar bara så där?
Sexhundra miljoner dollar? Hade ni pengarna hela tiden?
- Det var lite över en miljard, faktiskt. - Skojar du?
- Inte mina pengar. - Såklart.
- Vi är tjuvar! - Hallå! Sänk rösten.
Vad fan har ni gjort med Nick?
- Va? - Vad menar du?
Han går omkring som i en dimma,
som om han inte vet vad han ska ta sig till.
Alltså, han och Ashe var kompisar.
Han sörjer nog än.
Du har rätt.
Du ljuger dåligt.
Jag är illa ute, Coop.
Elena, du ska få dina pengar, jag lovar.
Men det kommer att ta lite tid.
Min tid har runnit ut.
Skojar du?
Jag var...
...inte alls i närheten.
Kom igen, jag saknade dig.
Klockan är nästan tolv.
Ja, jag visste att du var uppe.
Hur hittade du mig?
Syskontelepati.
Du borde ha ringt först.
Du svarar inte när jag ringer.
Just det.
Mår du bra?
Ja...
Inte direkt.
Husans lediga dag. Och så vidare.
Vill du ha te eller nåt?
Gärna.
Jag har visst slut.
Du har trevligt här.
Tycker du? Det är inte klart än.
Är det pappas tv?
Mamma ville inte ha den.
Vill du prata om det?
Inte direkt.
Så fort jag känner att jag har funnit mig själv,
inser jag att jag är mer vilsen än nånsin.
Som att vara i en dröm jag inte kan vakna upp ur.
Det kanske är din tur att möta det märkliga.
Vadå?
Du vet?
Är det sångtexten? Allvarligt?
Det visste jag inte.
Hursomhelst, du har levt ett väldigt konventionellt liv väldigt länge,
och ingen kommer igenom det utan att tvingas möta det märkliga.
Man kommer på vem man egentligen är.
Det är visst din tur nu.
Du är ingen dålig människa, men du skulle kunna göra bättre.
Jag önskar att pappa var här.
Andy.
Är det okej om jag sover här i natt?
Jadå, jag ska gå och...
...hämta en filt åt dig.
Tack.
Eller en stor överrock.
Fars dag på klubben.
Det var märkligt och faktiskt lite demoraliserande
hur snabbt den här stan kunde metabolisera skandal och tragedi.
En man vi alla kände hade försvunnit och var troligen död,
och det var hemskt och skrämmande och ofattbart.
Men här var vi och åt och drack och visade upp vår rikedom,
som om våra liv var en show som måste rulla vidare vad som än hände.
Coop, hej.
- Läget? - Bara bra.
- Kunde dina barn komma till Fars dag? - Mike är här.
Lynn och Val kunde inte göra resan från LA, så...
- Allt väl? - Jadå.
Jadå.
Är allt som det ska?
Får jag prata med dig lite?
- Visst. - Bra.
Michter's, tack.
- Macallan 25... - Absolut.
- Jag... - Vad är det?
Jag vet inte om jag borde prata om det här...
Då kanske du ska låta bli.
Jag har haft ett förhållande.
Eller, du vet, kör på bara.
Alltså, vi har varit väldigt diskreta.
Jag vet. Det är Diane Miller, va?
Fan. Fan!
Hur visste du det?
Jösses. Vet alla?
- Nej, kompis, bara jag. - Vet...
Går det att bevara en hemlighet här i stan?
Hur länge har du bott här?
För länge. Jag bara...
Jag vet inte vad jag ska göra.
Det här med Diane börjar leva ett eget liv.
Ber du mig om råd?
Ja, tack.
Sluta ligga med din väns fru. Jag bara säger det.
Vi älskar varandra.
Älskar du Diane Miller?
- Ja. - Nej.
Vad du älskar är att ligga med nån ny.
Nån som också tycker att det är spännande att ligga med nån ny.
Okej? Det är spännande...
...och riskabelt och sexigt och fel, men det är inte kärlek.
Alltså, Lisa och jag har varit olyckliga länge...
Ja, för att Lisa fan är outhärdlig.
Jösses.
Så skilj dig, men sabba inte din väns äktenskap på köpet.
Alltså, jag trodde att du kanske skulle vara mer förstående.
Varför? För att jag jämt ligger med nya partners?
Vet du vad jag gör när jag inte ligger med nya partners,
vilket förresten är nästan varje dag? Jag sitter ensam i min soffa
och ser såna där filmer som inte görs längre.
Jag ömkar mig själv och känner att om jag försvann imorgon
skulle det dröja innan nån insåg att jag var borta.
Jösses, Coop.
Det finns inget lyckligt slut för dig och Diane i detta scenario.
- Förstår du? - Nej.
Ni kan fortsätta vara otrogna tills ni avslöjas
och förstör båda era liv.
Eller då kan du växa upp, tillskriva det tillfällig galenskap,
och gå tillbaka och fundera på om ert äktenskap är värt att rädda.
Du sa ju nyss att hon är outhärdlig.
Jag är inte gift med henne.
Du ställde frågan.
Det stämmer.
Ta det försiktigt.
Vad är det, kompis?
Jag är orolig för Nick.
Han har fått de där FBI-agenterna i huvudet.
De pratade ju med alla, inte bara med oss.
Säg det till honom.
Kan du prata med honom? Jag kommer strax.
Jag är inte populär hos honom just nu.
Prata med honom.
Han är din vän.
Hej. Varför så sur?
Pappa.
Hej, Nick.
Hej. Vill du ha en drink?
Lämnade du nåt kvar?
Det är ingen fara med mig.
Det låter inte så.
Vad vill du att jag ska säga, Barney?
- Vi dödade honom. - Inte det, framför allt.
Jag har inte kunnat sova sen den natten.
Jag sitter i samma båt som du. Coop också.
Herregud.
Vi ska klara oss igenom det här, men inte om du super
och gör nåt dumt, förstått?
Om du gör det är det kört för oss alla.
Aldrig att vi kommer undan med det.
Jo, om vi behåller lugnet.
Vårt DNA finns i hela huset!
- Ingen söker i huset. - Fibrer, hårstrån...
- Vi har inget hår. - Fan ta dig. Försöker du vara rolig?
Du skulle skydda mig!
Det som hände den kvällen ingick inte precis i mitt jobb.
Barney, jag menar det andra!
Fan.
- Nick... - Du tror väl att jag är stendum...
Hur många gånger kan jag be om ursäkt?
Jag svär, jag kommer aldrig att göra nåt liknande igen.
Nej, det vet jag.
- Bra. - För du är avskedad.
Nu är du verkligen dum.
Alla vet.
- Va? Vilka? - Alla vet.
Att jag körde påverkad.
- De där? - Ja.
Kom igen. Skit i dem.
Det är så det är här.
Rykten sprids snabbt, men tro en expert,
nästa vecka ligger nån med barnflickan
eller med en tränare eller åker på rehab för nåt dumt,
och din lilla förseelse är snart glömd.
Jag gjorde nog ett misstag.
Det gjorde du definitivt.
Nej, jag menar med college.
Jaså det.
Det kändes som om allt accelererade,
som om allt hände så snabbt
och jag inte hann tänka igenom saker och ting.
Och nu är jag körd.
Inte alls.
Du vaknade upp och ifrågasatte din väg.
Mycket bättre att göra det nu när du är ung.
Det blir fan så mycket jobbigare när man är äldre.
Om du vill gå på college så kommer du dit.
Kanske inte nästa år, kanske inte Princeton,
men du kommer dit där du vill vara.
Och om du vill göra nåt annat istället?
Då löser vi det också.
Jag fattar inte hur det kunde bli så här.
Jag vet.
- Vad i helvete? - Låt mig vara!
Vad i helvete, killar? Sluta!
Allvarligt, sluta.
Hallå, hallå! Sluta.
Jösses.
Vad i helvete?
Herregud!
Allvarligt?
Klubben hade en lång lista med uppföranderegler,
men där stod nog inget om såna här saker.
Men jag var rätt säker på
att vi skulle få varsin officiell varning och höga böter.
Lite hjälp?
Nej, dra åt helvete, Coop!
Nu har du allt ställt till det för oss igen.
Drink?
Absolut.
Kom igen.
Vad var du och Nick osams om?
Jag vet inte.
Han var full och jag ville få honom att gå ut
innan han gjorde bort sig, vilket inte gick nåt vidare.
Det var nummer tre.
Nummer tre vadå?
Den tredje lögnen du drog för mig.
Vad pratar du om? Vilka lögner?
Jag litar inte på dig, Barney.
Jag ska ha barn, och jag vet inte vem min man är längre.
- Grace, jag vet inte vad du tror... - Sluta!
Jag vill inte höra en fjärde lögn.
Okej.
Okej, alltså...
Kan vi lägga barnen och prata om det här sen?
Nej.
- Nej? - Du följer inte med oss hem.
Va?
Jag packar en väska och ställer ut senare.
Vad pratar du om?
Vart ska jag ta vägen?
Precis vart som helst.
Grace.
- Kom igen. Grace. - Akta fingrarna.
Grace, du har rätt. Okej?
Vi kan väl prata om det här?
Att prata med dig är det sista jag vill just nu.
Läget, Elena?
Vad fan gör du?
Du verkar inte glad att se mig.
Du skulle komma ensam.
Varför då?
Vill du göra nåt med mig?
Jäklar!
Kom, killar.
Den här vägen, sätt igång.
Vad fan gör du?
Titta vilka grejer!
Det här var inte avtalet!
Kolla in, grabbar.
Du kan inte sälja de där.
De är för spårbara. Var inte dum!
Har du en bättre idé?
Okej.
De där är värda mycket mer än jag är skyldig.
- Ja, det är de. - Ja.
Félix, lämna ringen.
Okej, ta klockan.
Okej.
Tack.
Det måste se äkta ut, visst?
Du överraskade en inbrottstjuv och pang!
Stackars Elena.
Du får nog löneförhöjning.
Okej, vi går!
Har du klockorna?
Jag har allt.
Vad var det för bråk mellan Nick och Barney?
Nick hade druckit för mycket.
Barney försökte hindra honom, det gick inte så bra.
Det var oväntat.
- Ja, det var det. - Jag saknar farfar.
Samma här, kompis.
Din första Fars dag utan honom, jag beklagar.
Vi kanske borde ha hoppat över klubben i år.
Vet du vad? Det kan vi än.
- Wow. - Kom igen!
Hej, pappa.
Hej.
Vad tänker du på?
Undrar du nånsin om vi behöver allt detta?
- Husen, bilarna, kläderna. - Vad menar du?
Är det ens möjligt för oss att skala ner, tror du?
Mindre hus, skulder, saker.
Minns du inte vår lägenhet på Bank Street?
Jag minns kackerlackor.
Visst. Ja.
Det var inget slott precis, men...
Vi var 25, det kändes som att vinna på Lotto.
Jag växte inte upp med rikedomar, inte du heller.
Alltså, mina föräldrar ville att jag skulle bli professor.
Du var ambitiös, och?
Du gav dig hän, och jag älskar det hos dig.
Du är så lysande.
För mig handlade det aldrig om huset, smyckena, bilen, country club.
Det handlade om dig.
Var det det som förstörde det?
Är vi förstörda, tror du?
Kom igen. Du vet vad jag menar.
Jag hade bytt bort det mot att ha familjen kvar, menar jag.
Okej, då.
Om du säger att vi måste skala ner, sälja huset,
flytta nån annanstans, är jag med på det, men på ett villkor.
Vilket då?
Att du börjar säga sanningen.
Om vad?
Just det.
Jag måste ta tag i det här.
Ursäkta mig.
I sista minuten.
Det passar inte nu.
Nej, antagligen inte.
Har du hört nåt om Ashe?
Nej.
Kommer han tillbaka, tror du?
Vi vet nog båda att han inte gör det.
Vad är det där?
Ett USB-minne med videon av dig.
Du höll din del av avtalet, varsågod.
Okej.
Tack.
Pengarna du återlämnade...
Ingen sa åt dig det.
Det är Ashes pengar, ni får lösa det, tänkte jag.
Det är inte bara Ashes pengar.
Jaså? Vems i så fall?
Det får vi prata om en annan gång.
Men jag skickar tillbaka dem till ditt konto.
Man jag vill inte ha dem.
Jag hade inte velat ha dem även om du inte kört den där grejen med skåpbilen.
- Vilken skåpbil? - Kom igen.
Står du här och förnekar att det var du?
Jag har redan svarat. Vilken skåpbil?
Tro mig eller låt bli, men det förändrar inget.
Men du borde överväga den andra möjligheten.
Jaha? Vilken då?
Vadå? Cricket Birch?
- Snack. - Varför? För att du låg med henne?
Väx upp, Coop.
Det finns en version av det här
där jag kan visa mig vara den enda vän du har.
Är det här den versionen?
Det får vi nog snart veta.
Ett litet tips.
Ibland hjälper det om man säger rätt ut vad man menar.
Oavsett hur vana vi blir att ljuga,
har alla lögner vi yttrar till slut ett pris.
De lögner vi har levat...
Och...
De lögner vi drar för att överleva...
De lögner vi drar för våra makar...
De lögner vi drar för oss själva...
Men ibland, mellan alla lögner, lyckas sanningen ändå lysa igenom.
Den enkla glädjen att bowla med familjen på Fars dag.
Att höra mina barns skratt.
Den alltmer sällsynta känslan att vara precis där jag hör hemma.
Tanken att jag kanske kunde springa ifrån alla lögner
och hitta ett enklare och ärligare sätt att leva.
Som min far.
Allt kändes fortfarande osäkert,
men det kändes som om en bit av den klarsyn han ägde
hade lämnats i arv åt mig.
Trots allting kände jag mig hoppfull igen.
Men en smartare man hade tittat på sin väv av lögner
och insett att det bara var en tidsfråga
innan nån började dra i en tråd...
SÅ HÄR GÅR DET TILL.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson