EN CAPÍTOLS ANTERIORS
Algú va enviar l'Addison a cremar-me la casa.
Vull que descobreixi qui.
La Cat Hardy.
Si descobreix que va ser ella, la matarà.
Només els diners diuen la veritat.
El malparit marca tots els bitllets.
Tant me fa que l'hagi contractat. Trobaré el talp.
Anem, Gio.
El vaig veure a Hooverville.
Coneix tant l'Addison com en Flint Marko. Quina casualitat.
Els criminals fan la seva. S'ha de posar ordre.
Vull parlar amb l'Aranya.
Si m'estimes, te n'aniràs amb mi ara mateix.
No puc frenar-ho.
Estic farta que em diguin qui soc i què puc fer.
Guaita'l.
Sempre marco els bitllets.
Saps on marco els teus?
Seràs malparit. M'has parat una trampa.
T'arrencaré…
Ens cal una altra tomba.
En Winston era un assassí despietat.
Una arma molt útil a l'arsenal, però perfectament substituïble.
I el mateix puc dir d'en Gio.
Va ser arriscat no informar-me dels seus plans.
Va ser una molt bona jugada, això sí.
M'està parant atenció?
L'estava elogiant.
Ha fet una bona feina.
Perspicaç.
Pacient.
M'aniria bé comptar amb algú com vostè.
La jubilació que ofereix no em convenç.
Sempre tan ocurrent.
Un dia això serà la seva perdició.
Demà parlaré amb el comissari.
També l'ha untat?
Per què li fa batudes a les trameses d'alcohol?
Això mateix dic jo.
És prou bona.
Fabulosa, Cat.
Hauria estat una llàstima matar-la.
Una cançó preciosa.
L'ha escrita vostè?
Sí.
M'agraden els números més cridaners. No era una celebració?
Per haver matat gent?
Un parell de talps que et volien morta i enterrada.
En Reilly t'ha salvat.
Brindo per això.
No tens remordiments per haver estat a punt de matar-me?
No m'hi capfico.
Doncs ho hauries de fer.
Bé, s'està fent tard.
No, ni parlar-ne.
Aquesta nit beurem a galet.
Maca, porta una ampolla de Yellow Spot.
És un whisky, li agradarà. Avui tirem la casa per la finestra.
BASADA EN ELS CÒMICS DE MARVEL
Asseguri-li que el senyor Reilly li trucarà quan arribi.
Sí, ho deixaré anotat amb els missatges que ja ha deixat.
URGENTÍSSIM: TRUCAR A L'ALCALDE
L'alcalde altre cop?
Però que no sap a qui truca?
La mare que em va parir!
Recoi, quin paio.
Verge santa!
Caram, hauria…
Entesos.
Direu el que voldreu d'en Silvermane, però és fort com un roure.
Quin bevedor, tu.
M'han dit que en Lonnie és a Harlem. Hi vaig.
Vull compensar aquella merda del Bugle…
Remenats.
Què has dit?
Necessito uns ous remenats,
salsitxes i un panet.
Ja que hi som, per què no un rostidet, senyor burgès?
Collons.
No penso fer preguntes.
És el més sensat.
Si us plau, he de menjar.
L'alcalde t'espera.
- No em fot. - Marxo a buscar en Lonnie.
Ja em diràs com t'ha anat per Harlem.
Qui soc?
T'estava imitant.
ELS MONSTRES ATAQUEN
Has dormit bé, maca?
Com un gatet.
Per què ho preguntes?
No em pot interessar la meva noia preferida?
La veritat és que jo no he aclucat l'ull. Massa adrenalina, ahir.
Potser no he sigut l'únic.
Què has clavat a la paret?
El puny, el cap, el bust de Cèsar…
Tant hi fa, oi?
Agafaràs un cop d'aire.
Si perds la veu, no podràs actuar.
En set anys, no he fallat mai.
Però ahir va anar d'un pèl, oi?
Si vols dir res, digue-ho sense embuts. És massa d'hora per ser críptic.
Parlaré clar, doncs.
Vam trobar el talp.
Però això no explica què hi feies, a l'estació.
Pregunta-ho a en Winston.
No puc.
Com és?
Perquè li vaig clavar un tret.
I si el detectiu hagués dit que era jo?
T'hauria clavat un tret.
Doncs ja tens la resposta.
No és cap resposta.
I no és la veritat.
La veritat és que estava aterrida.
No per culpabilitat. Estaves fora de tu.
Volies atacar qui fos per sentir que encara ets indestructible.
Així m'agrada, que t'expliquis.
Què hi feia, en Reilly, amb tu?
No venia amb mi.
Tenia cura de mi en nom teu.
Ja devia saber que era en Winston
i també sospitava de mi perquè fugia.
No em va descartar fins que en Winston me'n va culpar.
Molt bé.
En Reilly va ser llest: no va confiar en ningú ni va tenir preferències.
Si és tan llest, per què no el contractes?
Ho vaig provar. Però és llest i va dir que no.
Bentornada.
On podria estar més bé?
Així m'agrada.
Ho veus? Sabia que en series capaç.
- L'escriptori balla. - Ja ho sé. Concentra't.
Com em concentro, si balla?
Fa tres dies que m'ho pregunto.
Mira, no sé quantes vegades t'he de dir…
Ho sento molt.
Sí, Investigacions Reilly. De part de qui?
Hola, senyoreta Hardy.
El senyor Reilly no hi és. Li vol deixar un missatge?
D'acord.
A les tres, al Calypso.
Sí, li ho diré.
S'ha acabat la lliçó.
- Sí. - Dona-ho a en Ben.
Seguirem després!
Ai, en Johnny Cave, i tant. Un paio fantàstic.
- M'ho va dir ell. - No en dubtaries, oi?
Allà mateix, a dos quarts.
I no facis tard!
Qui, jo?
Sí, home, i què més?
Què t'empatolles?
Soc jo la que arriba puntual
i t'espera vint minuts.
- Tranquil·la. - "Tranquil·la."
Però ja m'has sentit.
"No facis tard."
Què vols dir?
- Crema. - "Crema."
No.
Ben, soc jo. Obre'm.
- Estic dormint. - I com és que parles, doncs?
M'has sentit? Si dorms, com és que parles?
Què vols?
La cantant ha deixat un missatge important.
M'ha interromput la lliçó.
Guaita, sí que està despert.
Bé, hauria de marxar.
- Exacte. - Però…
Passa per la dutxa.
I afaita't.
I canvia't la camisa.
I… bé, bona sort!
Més cafè, cap?
Més cafè?
Em prens per sord.
- És això? - No.
És que…
Sembla que el comissari McNamara no vindrà, cap.
Troba'l i recorda-li
que una de les condicions perquè li segueixi untant el carro
és presentar-se a la reunió setmanal.
I recull aquest merder.
- Ha pogut venir. - Sí.
Li dec una copa.
Més tard. El nostre amic me'n va afartar.
N'hem de parlar. No hi ha d'haver desavinences.
Volia saber què hi feia, amb mi, a l'estació.
- Què li ha dit? - Que sospitava de mi.
Creia que anava amb en Winston.
- Molt llesta. - Ell també ho és.
I no pararà amb en Winston.
Investigarà això de la batuda i l'acabarà portant a…
L'alcalde?
El vaig subestimar.
Sol passar.
Per què ho fa, això?
Per què vol mort en Silvermane?
- Jo primera. - Li he salvat la vida.
Aquí no.
- Un, dos, tres, la xarranca. - Un, dos, tres, a peu coix.
Tranquils, companys, hi ha sopa per a tothom.
- Dues. - I tant, mestre.
- Com va el negoci? - L'acaba de doblar.
Hom serveix el país i així és com li ho agraeixen.
Tothom podrà menjar.
- També és veterà? - No, i ara.
Soc periodista.
De fet, estic buscant un paio, en Lonnie Lincoln, per un reportatge
sobre com els va ara als veterans.
Doncs ha vingut on toca.
Tots els veterans de Harlem faran fila per un plat calent.
- Sí? - I tant.
Vol històries?
N'hi puc explicar durant dies.
Imagini's…
Una caixa d'anxoves cau d'un camió.
- Sí. - I el meu company, l'Steven,
es posa a recollir totes les llaunes.
No li agraden les anxoves.
I jo: "Steven, però si no t'agraden…"
- Què és això? - La meva antiga vida.
Actuava aquí abans que em trobés en Silvermane.
Cantava per quatre rals.
Gairebé no m'arribava per menjar, però m'encantava.
Una nit, en Silvermane em va pagar més diners dels que havia vist mai.
L'endemà, em va fer una proposta.
Ser la cap de cartell.
Va dir que tindria tot el que pogués somiar,
i m'ho va donar.
Però no va veure les cadenes.
Eren ben fines al principi,
però s'han tornat gruixudes i pesades.
No, no en sentit íntim.
A en Silvermane només l'excita el poder.
Ha de controlar què em poso, què faig,
amb qui vaig…
Hi va haver un home.
En Thomas.
Venia al club cada nit
i, a poc a poc, se'm va guanyar.
Era dentista, encara que sembli mentida.
Un dentista ben plantat?
Sí, diuen que n'hi ha.
No, però era amable.
I, per a mi, l'amabilitat era una cosa nova.
Al cap d'un any, em va sorprendre amb un anell,
i jo el vaig sorprendre dient-li que sí.
Quan en Thomas va deixar de venir de cop i volta,
vaig pensar que havia fet alguna cosa malament.
Que l'havia espantat. Però en Silvermane l'havia fet matar.
Així no tornaria a cometre el mateix error.
Però ho va fer, amb en Flint.
Suposo que també és amable quan no atonyina ningú.
Doncs sí.
És més honrat i lleial que ningú que conegui.
Vaig voler viure una segona oportunitat.
I, per aconseguir-ho, havia de despatxar en Silvermane.
Que ximpleta que vaig ser pensant que ho podria tenir tot.
I què me'n diu, de l'Addison?
En Flint me'n va parlar. Eren companys de l'exèrcit.
El preocupava.
S'havia quedat sense feina i vivia de calar foc a coses.
Per estafar les asseguradores.
Li vaig oferir tal quantitat…
que no em va costar convèncer-lo.
Però no va enllestir la feina i en Silvermane va poder escapar.
I aquella altra criatura, com es deia?
L'Aranya…
el va tornar a salvar.
I així estem.
Si no hi ha pollastre ni fideus, no és sopa de pollastre amb fideus, oi?
És caldo i prou. M'entén?
No ho pensa escriure? Perquè això és important.
No, ho tinc tot aquí.
Harvey, mestre, gràcies per aquesta visió.
I tant. Torni aviat!
Soc aquí tot el dia, cada dia. Plogui o nevi.
Vinc sol.
- T'hauria d'arrencar el cap. - Ja, però escolta'm.
El que van publicar no és el que vaig escriure.
- He vingut a arreglar-ho. - Esperes que m'ho cregui?
Deixa'm ajudar-te.
Anem a parlar a un lloc més còmode.
- L'Alcove, a la 79… - Sí, ja sé on és.
Tothom sap on és l'Alcove.
- Hola, senyoreta Hardy. - Hola.
Què me'n diuen, dels monstres?
Quina bogeria.
Creuen que l'Aranya reapareixerà? Jo ho dubto.
- Si a penes podia quan… - Sense entretenir-nos, si us plau.
Per descomptat.
No vull passar la nit sola.
Perdoni, pot tornar al centre?
Sí, i tant.
Guaiti qui ha aparegut.
Heu trobat el comissari.
Encara millor.
Ei, noi.
On paraves?
T'he buscat per tota la ciutat.
Havia de passar desapercebut.
I ho has fet.
Surts a tots els diaris després del numeret amb la policia.
A què va treure cap tot plegat?
No et preocupis.
M'alegro que hagis tornat.
Saps que teníem un traïdor a casa?
A tu no et queia bé en Winston, oi?
En Winston?
Creies que era algú altre?
Jo també.
Per això no pots confiar mai en ningú,
ni en l'aliat més incondicional.
Els diners i el poder corrompen a qualsevol.
Et trobes bé?
Tranquil.
Aquí ets benvingut, passi el que passi.
Sempre m'has sigut lleial.
I això és mutu, Flint.
Tu em cobreixes les espatlles i jo, a tu.
Però t'he d'advertir que s'acosta una confrontació.
Estàs preparat?
I tant.
Pel que et calgui, estic preparat.
Molt bé.
Ensenyem a l'alcalde a què s'enfronta.
Parlem dels poders?
Quan van aparèixer?
Doncs a veure, d'on ets? De Harlem?
Jugues a cartes?
De tant en tant.
Llavors, deus ser bo.
Res de l'altre món.
No ho facis, això.
- Què? - Ser tan humil.
- Tens res per beure? - I tant.
Poso música? A veure…
Només hi ha un got. No acostumo a tenir convidats.
Ben…
Aquí n'hi ha un altre, però fet servir.
Jo em quedo el fet servir.
Seu. Posa't còmoda.
Heu-nos aquí.
Això mateix.
Et toca a tu.
Explicar-me per què.
Sí, em toca a mi.
Efectivament.
Hi havia una noia.
Era llesta i divertida.
Me'n vols parlar?
Es deia Ruby i érem…
feliços.
Vaig fer un encàrrec senzill, un marit que era un penques.
Però va acabar condemnat a cinc anys de presó
i va superar aquell mal tràngol maquinant una sola cosa:
com venjar-se.
No sé com, però va saber que tenia una relació amb la Ruby
i la va matar.
Aquella nit l'havia de dur a sopar.
Però no hi vam arribar a anar
perquè jo estava massa ocupat agafant una bona bufa en un bar
per protegir-la.
Vaig fer tard.
La va matar per fer-me patir.
La va matar ell, però és morta per culpa meva.
Si la Ruby no m'hagués conegut, encara seria viva.
Així doncs…
em vas salvar per compensar allò.
Res no ho pot compensar.
Ho vaig fer per no sentir-me pitjor.
I com et sents, doncs?
Com em sento?
Sol.
Bé…
Potser podem sentir-nos sols junts.
- Ho sento. - Càson. Mira…
Lonnie, qui és la hac?
La Helen.
Ma mare.
Deveu estar molt units.
I amb la resta de la família?
Només amb la mare.
Després de la guerra…
no era gaire bona companyia.
Costa tornar a la vida normal.
Els meus germans van servir.
Sí, els meus també.
I en Jack va ser presoner de guerra.
De debò?
On?
A Frankfurt.
Sí, va trigar molt a refer-se. No hi era tot.
A mi també em van capturar.
Collons.
Perdoneu, és…
Us van fer alguna cosa, oi?
Silvermane! Quina alegria!
Deu recordar la meva esposa.
Reina, per què no aneu a posar-vos maques tu i la Phyllis?
Que et bombin, Alfred.
- Som-hi, Phyllis. - Tranquil·la.
No ha vingut a dinar, comissari.
Devia guardar-se un forat per sopar.
Com va?
Fa bona cara. Gaudeix de bona salut?
Fort com un roure, senyors.
I vostè?
Tinc la pressió un pèl alta. Les eleccions, ja sap.
I tant que ho sé. Bé que vaig pagar per fer-lo guanyar.
Doncs sembla que ara em faran fora.
I de qui és culpa?
Vol tota la llista o només el titular?
Direm que són coses del destí.
I què?
Em fa fora i espera que em quedi de braços plegats?
Només qui s'arrisca a anar massa lluny descobreix fins on es pot arribar.
Ja li ho ensenyaré jo, on és massa lluny.
Els deixo que parlin.
- Segui. - Segui.
És perquè vull derogar la llei seca?
Perquè només faig el que vol la gent.
Es creu especial, Morris?
Cada quatre anys, jo decideixo qui ocupa l'alcaldia.
I aquest cop, serà en Hudson.
I el següent, qualsevol altre pòtol.
Doncs miri, aquest pòtol encara guarda algun roc a la faixa.
Per què creu que soc aquí sopant amb el comissari?
Senyors, segur que podem trobar…
Li ha anat de meravella. Però algun dia havia d'acabar.
N'està segur?
Ai, quin cap que tinc!
No li he presentat el meu soci.
Flint, vine a saludar l'alcalde.
Tranquils, no passa res. Queda tot en família.
No passa res.
No penso fer marxa enrere.
Em sembla bé.
Els té ben posats, Morris. Això sí.
I que visqui el millor.
I ara què, cap?
Si vol brega, tindrà brega.
Sí.
Quan eres a l'estació, on pretenies anar?
A qualsevol lloc.
Ben lluny.
Però i si poguessis triar un lloc?
A Santorini.
És una illa grega amb platges de sorra negra
i poblets pintorescos,
on no s'hi pot fer més que menjar, beure i veure la posta de sol.
Doncs quin avorriment.
Però amb la persona adequada…
La persona adequada?
Ho sento.
No, tranquil·la.
No m'imaginava això.
Jo, sí.
Interrompem el programa per avisar-los.
Se'ns ha informat
que es demana que no surti ningú al carrer.
- Espera't. - …un dels monstres amb poders
ataca el districte del Diamant.
- No surtin… - És en Flint.
…intenten contenir-lo…
No m'has sentit? Deu ser en Flint.
Continuarem informant.
Sí, però no sé què vols que hi faci, jo.
Es va enfadar quan ens vam veure.
Som-hi!
El vull ajudar!
D'acord, ves-hi, doncs.
Després del que ens hem dit,
del que hem patit tots dos,
et penses quedar aquí de braços plegats?
Sí que ets un covard.
Només sé que, quan comença, empitjora de seguida.
I no pots tornar enrere.
Parla amb la doctora Faber.
T'explicarà el que passa molt més bé que no pas jo.
Robbie.
- Jo? - Sí.
Entesos.
- Investigacions Reilly. - Soc jo.
No preguntis. Agafa la càmera
i ves de pet al districte del Diamant.
Flint, espera't!
T'he confós amb un altre.
Jo sí que sé qui ets.
- És qui em penso? - L'Aranya!
És l'Aranya?
Et donava per mort. Què hi fots, a…?
Hòstia santa!
Vens a aturar-me.
- No, com deia… - Collons!
L'Aranya i jo havent-nos-les a la Sisena Avinguda!
- Què? - Això ha d'anar en un cartell.
Vaja, un altre.
És viu.
Amb prou feines.
I ara, el plat fort…
Hòstia! Ho heu vist?
Qui collons és, aquest?
Increïble.
No pot ser, Aranya. En vols més?
Vinga, home, torna-t'hi.
Compleixi! Protegeixi la ciutat!
- Pari en Silvermane. - Que li salvi la pell, vol dir.
Una criatura causa estralls al districte del Diamant.
Recoi, en Silvermane no perd el temps.
- Hi ha l'Aranya. - També hi és, l'Aranya?
Per això no calia que tornés.
Vinga, parlem-ne, no?
No ho sé pas.
No ha perdut facultats.
Au, vinga!
Aire.
Déu-n'hi-do…
Bona jugada, Aranya.
Però em surt el corrent per les orelles.
De moment.
És l'Aranya! Ha tornat!
No hi pots fer res?
Que soc l'alcalde de Nova York, coi.
Millor ara?
Esperi's, senyor!
Va, a veure què…
Vinga, continua.
Encara en vols més?
Ara veuràs.
Vinga.
No has encertat.
Ara tampoc!
Se t'acaben les espurnes, nano.
N'has tingut prou, company?
T'hi has d'esforçar més.
Et dono un cop de mà?
Fot-li, Aranya!
Ho veus? No ha perdut facultats.
Sí, ja t'ho he dit jo.
- Molt bé. - Un moment. D'on surt?
A poc a poc.
Enrere, vinga.
Deixin-lo passar, sí.
- Mare meva! - Molt bé, Aranya!
Què passa?
Somrigui per a la fotografia.
Robbie, no. Ni parlar-ne.
Ja està. Deixi'm anar.
He d'anunciar una cosa!
L'Aranya i jo ens hem associat…
- No som pas socis. - …per salvar la ciutat!
Gent, ha tornat!
No! No he tornat!
Vinga, una més. L'última.
No, ja està, gràcies.
- Vinga. - Molt bé, Aranya!
Ves-te'n.
- Vaja. - Això dic jo.
Passa, com si fossis a casa teva.
Tot bé?
- No vols saber què ha passat? - Està bé, en Flint?
No era ell.
Què t'ha passat?
He… topat amb la porta.
Quantes vegades?
Digue'm una cosa.
- Tinc raó? - Diria que sí.
Bé, no sé a què et refereixes, tampoc.
És un plaer, senyor Aranya.
Subtítols: Cristina Riera Carro
Supervisor creatiu Guillermo Parra