‫- בפרקים קודמים של "ספיידר-נואר" -‬
‫מה זה?‬
‫הופך בעלי כוחות לשמוקים שגרתיים.‬
‫היית בבור מאז שרובי מתה,‬
‫והמשכת לחפור כל הזמן.‬
‫זאת ההזדמנות שלך להניח את את החפירה.‬
‫אצטרך להזריק לכולם.‬
‫ברגע שהם יתרפאו לגמרי, יגיע תורי.‬
‫הקץ ליוצאי צבא חולים.‬
‫הקץ לסבל. הקץ ל"עכביש".‬
‫מה כל זה?‬
‫כולם מתים!‬
‫הלכנו למעבדה של הרופאה.‬
‫לא יהיה מוצא. - אתה לא יכול לדעת.‬
‫אני לא אספר לסילברמיין, אבל הוא חכם.‬
‫בסוף הוא יגלה מה עשית.‬
‫לא. לא עכשיו. קדימה.‬
‫תיכנס. מהר!‬
‫לא צריך להביא לו רופא?‬
‫לא. הוא פשוט צריך לנוח.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫מה שזה לא יהיה, זה הפיל את האיש הגדול.‬
‫מה נעשה, בוס?‬
‫אנחנו נמצא את "העכביש".‬
‫תשיג את בן ריילי.‬
‫- מצלמות - רהיטים -‬
‫- ב' ריילי חוקר פרטי -‬
‫תסתכל על הפתאים האלה.‬
‫אבודים.‬
‫אתה יודע, פעם הייתי כמוהם.‬
‫הם אפילו לא יודעים שהם עיוורים.‬
‫יום אחרי יום, הולכים אחרי המנהיג.‬
‫אלוהים, אתה שותק לפעמים?‬
‫לא.‬
‫למה שאמנע מן העולם את רגע התפארת שלי?‬
‫כן, טוב,‬
‫הנפילה קרובה. אתה פשוט עוד לא מרגיש את זה.‬
‫דבר בשם עצמך. אני רק מתחזק.‬
‫רגעים כאלה…‬
‫הם הזדמנות בשבילי להרהר.‬
‫זה נדיר אצלי.‬
‫לרוב אני לא טיפוס שמשבח את עצמו, אבל…‬
‫אלוהים, אילו ידעת איפה גדלתי…‬
‫הרעב, המחסור.‬
‫איבדתי שני אחים לפני שנולדתי אפילו.‬
‫זה מטורף, מה שעברתי.‬
‫את יודעת מה ההבדל ביני‬
‫לבין אין ספור הדגנרטים שצמחו בתקופה ההיא?‬
‫לב של מהמר. פשוט מאוד.‬
‫זה לא כוח,‬
‫או ערמומיות, או אכזריות.‬
‫אומץ, זה הכול.‬
‫וחוסר מנוחה.‬
‫שום דבר לא הספיק.‬
‫מעולם לא יכולתי לעצור, לשבת בנחת.‬
‫זאת עצתי לך.‬
‫לעולם לא לשבת בנחת.‬
‫לעולם לא להיות מרוצה.‬
‫אל תסתפקי במה שתקבלי,‬
‫כי אף אחד לא ייתן לך את מה שאת רוצה.‬
‫ייתנו את מה שהם ירצו לתת, מהסיבות שלהם.‬
‫מספיק עם זה. שעת הסיפור הסתיימה.‬
‫אני צריך להשתין.‬
‫זאת קאט. עלינו להיפגש.‬
‫תודה לאל. חששתי שלא תגי…‬
‫זה על בן.‬
‫זה הגיע לי.‬
‫וזה ממני.‬
‫בן סיכן בשבילך הכול,‬
‫ואת ניצלת את זה כדי לבגוד בו.‬
‫הרופאה ההיא חתכה אותו לחתיכות.‬
‫אני נשבעת שלא ידעתי שהיא תפגע בו.‬
‫חשבתי שזה לטובה.‬
‫בן אמר לי שהוא לא רצה להיות הע…‬
‫אז עכשיו חשוב לך לשמור את הסוד שלו?‬
‫לספר לפייבר על בן, זאת לא החלטה שהייתה לך זכות לקבל.‬
‫אוכל לפצות אותו.‬
‫כן, בטח, מותק. - לא, אני מבטיחה. רק תסמכי עליי.‬
‫כן, כבר ניסיתי את זה.‬
‫את שקרנית.‬
‫תככנית.‬
‫עשיתי את זה מאהבה.‬
‫אהבה למי?‬
‫לפלינט.‬
‫אבל בן הוא אדם טוב.‬
‫אני מבטיחה שאוכל לפצות אותו.‬
‫איך?‬
‫אם הוא ייתן לי את הסותרן, אוכל להזריק אותו לפלינט ולדירק.‬
‫אוכל להתקרב אליהם בלי לעורר חשד.‬
‫וזאת לא החלטה שלך. בן יכול להחליט בעצמו.‬
‫אתה יודע, חשבתי…‬
‫מי ביקש ממך לחשוב?‬
‫אתה רואה? זאת הבעיה.‬
‫למה אנחנו עושים שליחויות בשביל הזקן‬
‫כשאנחנו בעלי כל הכוחות?‬
‫למה אנחנו צריכים אותו?‬
‫אני מניח שאתה לא מאמין בנאמנות.‬
‫נאמנות…‬
‫מה שאתה מכנה נאמנות אני מכנה מניפולציה.‬
‫מה יוצא לנו מהציות לסילברמיין, לעומת מה שיוצא לו?‬
‫עד כמה נאמן הוא יהיה לך אם לא תישמע להוראות שלו?‬
‫אתה יודע מה? אל תענה.‬
‫נשאל את החבר שלך וינסטון.‬
‫רגע. אי אפשר. הוא מת.‬
‫זאת לא המזכירה שלו?‬
‫כן. היא נחמדה.‬
‫איפה היית? אנשים 'חפשים אותך.‬
‫אנשים מחפשים. ואילו אנשים בדיוק?‬
‫אנשים של רובי, קודם כול. בן בבית שלו.‬
‫רובי אומר שהוא 'סתבך וסבל מאוד.‬
‫הוא הסתבך. הוא הסתבך.‬
‫מה. - הסתבך.‬
‫תחליטי כבר.‬
‫ריילי חקירות… - ג'נט, מותק.‬
‫היי, האנק. - לא שמעת את זה ממני,‬
‫אבל הבוס שלך ריילי בצרות.‬
‫אני לא יודע מה הוא עשה,‬
‫אבל שוטרים מכל העיר מחפשים אותו.‬
‫זה בא היישר מראש העיר. תשמרי על עצמך, מותק.‬
‫תודה, האנק.‬
‫תפסיק ותישאר שם.‬
‫אילו הייתי כותב את הוראות הבמה,‬
‫הייתי קורא לזה "ממהרת לפגוש מישהו".‬
‫כן.‬
‫מה שלום המטופל?‬
‫חי.‬
‫אבל כוחותיו טרם חזרו אליו. הוא צריך עוד מנוחה.‬
‫אתה עדיין נראה כמו בננה.‬
‫בננה בשלה מדי. החבלות האלה התמקמו חזק.‬
‫כן, בטח.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫יותר רע ממה שאני נראה.‬
‫איך הבחור השני?‬
‫בדרך למפלי הניאגרה, עם אימא שלו.‬
‫תקשיב, אני צריכה לומר לך משהו.‬
‫קאט ביקשה ממני להיפגש איתה. - מה?‬
‫מתי? - הערב.‬
‫היא רוצה ממך את הסותרן כדי להזריק לפלינט.‬
‫ולשני, ליידן.‬
‫אמרה שתוכל להתקרב בלי שהם ירגישו.‬
‫מי שנכווה…‬
‫אני לא יודע.‬
‫זה רעיון לא רע.‬
‫כמה פעמים לוני חבט בך בראש? האישה בגדה בך לפני רגע.‬
‫ולמה, לדעתך? - למען פלינט.‬
‫היא אמרה לי בעצמה. - כן, היא רוצה להציל אותו.‬
‫אם היא מאמינה שזה יעזור לו, היא תעשה את זה.‬
‫מי זה?‬
‫"חזרזירים קטנים…" - זה ליידן.‬
‫"תנו לי להיכנס." - מה הוא עושה פה?‬
‫"ולא, אני אנשוף ואנשוף…‬
‫"ואני אפיל את הבית שלכם!"‬
‫תודה.‬
‫אתה נראה זוועה.‬
‫אז מה? - כן, אז מה. תאמר את זה לגילגוד.‬
‫הוא אמר שיש לי סנטר כמו חור תחת של חמור.‬
‫למה יש לי הרגשה שנפגשנו בעבר?‬
‫כי נפגשנו, לפני כמה לילות, בדירת הגג של סילברמיין.‬
‫שרתי לך את שיר המשחק. מה קרה? לא אהבת אותו?‬
‫לא. אני מתכוון לפני כן.‬
‫אולי שכבת עם אשתו של האיש הלא נכון.‬
‫אז מה קרה לך, לעזאזל?‬
‫צילמתי את בעלה של האישה הנכונה.‬
‫מה אתם רוצים?‬
‫אותו.‬
‫קום. הבוס רוצה לדבר איתך.‬
‫לדבר איתי לדבר איתי? או סתם לדבר איתי?‬
‫אני רוצה לדעת איך להיפרד מחבריי.‬
‫אני חושב שאתה עוד לא צריך לחלק את רכושך הדל.‬
‫עכשיו קום.‬
‫בסדר, אני בא. אני בא. רק אקח את המעיל שלי קודם.‬
‫אל תדאג. נוודא שיהיה לך חמים ונעים.‬
‫- מבוסס על הקומיקס של מארוול -‬
‫ספיידר-נואר‬
‫- אלקוב -‬
‫היי, ריילי, אתה מקשיב לי?‬
‫העניין הוא שיכולת פשוט לבקש.‬
‫חשבתי שאנחנו חברים.‬
‫כמובן.‬
‫אבל זה עניין קצת דחוף.‬
‫אני לא מוכן שהחבר שלך יסתובב בעיר‬
‫וינטרל את היתרונות שלי.‬
‫לכן אבקש ממך יפה להרים טלפון ולהתקשר לידידך "העכביש".‬
‫לא, לא נראה לי שאתקשר.‬
‫סליחה?‬
‫אין לי חשק לדבר עם "העכביש".‬
‫האמת היא שקשה לדבר איתו, במיוחד בטלפון.‬
‫"חבר, אתה מוכן להסיר את המסכה כדי שאפשר יהיה לשמוע?"‬
‫זה סוג של בדיחה? הומור שאני לא מבין?‬
‫לא, אני רציני.‬
‫אני באמת לא מבין חצי ממה שיוצא לו מהפה.‬
‫ראית אותו. הוא חובש גרב מטופש על הראש.‬
‫אמרתי לך כשנפגשנו בפעם הראשונה‬
‫שהפה שלך עלול להרוג אותך יום אחד.‬
‫ייתכן שזה יקרה היום.‬
‫לא, אתה צריך אותי. זה משא ומתן.‬
‫אתה צריך את "העכביש", איפסו פאקטו, אתה צריך אותי.‬
‫רס איפסה לוקוויטור…‬
‫אני לא מדבר לטינית.‬
‫חוץ מזה, ברחוב אומרים שראש העיר מוריס מעוניין‬
‫ב"סניור עכביש" גם כן.‬
‫אז בחיי, אנשים עם כסף מכל עבר.‬
‫מה בלש פרטי ועני אמור לעשות?‬
‫בסדר. אז 500.‬
‫המספר שחשבתי עליו מתחיל בחמש,‬
‫אבל לא נגמר במאות.‬
‫זהירות, ידידי.‬
‫אתה רוצה שאשלם לך, אבל אתה רוצה להמשיך לחיות אחר כך.‬
‫וזה נכון מאוד.‬
‫אני רוצה לחיות, לחיות באמת, וזה עולה כסף.‬
‫בהתחלה חשבתי על סנטוריני, אבל לא.‬
‫עכשיו אני חושב שצרפת נראית רומנטית ובטוחה,‬
‫אפילו לבחור עם פה כמו שלי.‬
‫אלף. - אפילו לא תרגיש בחסרונם אם אומר עשרת.‬
‫זה עיקרון, חבוב. כמו שאמרת, זה משא ומתן.‬
‫שלושה. - שניים.‬
‫סגרנו.‬
‫אוקיי, לאחר שזה נפתר, קאט, תהיי בובה‬
‫ותמזגי למר ברן ולי כוס של "גרין ספוט".‬
‫תביאו לו טלפון.‬
‫הייתי מסכים לאלף.‬
‫הייתי משלם עשרה בשמחה.‬
‫זה מצלצל.‬
‫היי, זה בן.‬
‫כן, אני יודע, אני מצטער שצלצלתי כל כך מאוחר. אני…‬
‫מה?‬
‫מה עשית?‬
‫זה נפלא.‬
‫אוקיי. תקשיב, אני פה עם סילברמיין…‬
‫תאמר לו שאני לא כועס על היום ההוא.‬
‫את העבר צריך להשאיר בעבר. תאמר לו.‬
‫הוא אומר שהוא רוצה שתדע‬
‫שאין בו כעס על היום ההוא…‬
‫תאמר לו על העבר.‬
‫ושהעבר צריך להישאר…‬
‫איפשהו, ואני…‬
‫תאמר לו שאני רק רוצה לנהל שיחה קלה.‬
‫הוא רוצה לנהל שיחה קלה. - תאמר…‬
‫אתה יודע מה? תאמר לו בעצמך.‬
‫מר עכביש, אדוני.‬
‫טוב, זה משהו שצריך לשקול‬
‫ביחס לכל המידע שהתברר עד כה.‬
‫למה אתה מדבר ככה, לכל הרוחות?‬
‫אני מחקה את בן.‬
‫חייו של בן ריילי, ומה עוד?‬
‫אני לא רוצה שתפריז בערכו של הקשר הזה.‬
‫בסדר. הוגן.‬
‫אני אגיע.‬
‫מה?‬
‫הוא רוצה את הסותרן.‬
‫אבל הוא רוצה ש"העכביש" יביא לו אותו.‬
‫הוא בדרך. - נהדר.‬
‫ועכשיו, אדוני, ברשותך, אקח את האלפיים שלי.‬
‫או כמו שאומרים בצרפת, אני אקח את הססיל בי דה מיל.‬
‫מוצלח.‬
‫אבל הכסף היה על הבאת "העכביש" ולא על שיחת הטלפון.‬
‫בסדר. אם כך, מה עם עוד סיבוב?‬
‫מה עוד יש לך שם בפנים שאנשים רגילים לא יכולים לקנות?‬
‫אולי משהו אמריקני הפעם?‬
‫אולי בורבון, או שזה לא מספיק משובח לטעמך?‬
‫שלוש לאחת ש"העכביש" לא יבוא.‬
‫הוא יעשה בחוכמה אם לא יבוא.‬
‫למה אתה רוצה את "העכביש" בכלל? זמנו די עבר, לא?‬
‫אני לא מבין למה את אומרת את זה. הוא נראה בכושר מצוין.‬
‫חוץ מזה, הוא טיפל בליצן הרך הזה בלי בעיה.‬
‫תגיד, אתה חושב ש"העכביש" יהיה מעוניין‬
‫לעבוד בשבילי?‬
‫לא אזקוף לחובתו את העובדה שתמך באיש הלא נכון.‬
‫אין לי שמץ של מושג.‬
‫לרוב "העכביש" עושה מה ש"העכביש" רוצה.‬
‫האמת היא שהוא מעצבן להחריד.‬
‫מה קורה איתך? - אני מרוויח כסף לנסיעה.‬
‫הייתי מזמין אותך להצטרף, אבל הסוף ידוע.‬
‫יכולתי לספר לסילברמיין שאתה "העכביש".‬
‫ואני יכולתי לספר שאת המלשינה.‬
‫אני עדיין יכול.‬
‫אז אנחנו מחזיקים זה את זה בגרון.‬
‫כאשר "העכביש" יבוא, אל תעשו שום דבר לפני שאני אומר.‬
‫אני נשבע שאני מכיר את הבחור הזה.‬
‫שים לב. שום דבר לא יקרה לפני שאתן סימן.‬
‫ברור?‬
‫כן, קפטן שלי.‬
‫אז תיתן לי את הסותרן?‬
‫אתה הסחת דעת מושלמת. אוכל להזריק מיד.‬
‫אני מאמין לך משום מה, אבל הוא לא עליי.‬
‫אתה רציני? - על מה אתם מקשקשים שניכם?‬
‫בדיוק סיפרתי לקאט על האי בצרפת‬
‫שבו אני מתכוון לבזבז את הכסף שאתה עומד לשלם לי.‬
‫חופים חוליים יפים,‬
‫עמקים ירוקים, כפרים על גבעות…‬
‫נשמע משעמם. - מסכים. מקום מושלם להיות בו לבד.‬
‫לחיים. - למזל.‬
‫משם אני מכיר אותך.‬
‫מצרפת.‬
‫אין לי מושג על מה אתה מדבר,‬
‫ואני בלש, אז עוף מכאן.‬
‫לא. אני בטוח.‬
‫מז-ארגון.‬
‫אתה הבחור שהציל אותנו ממחנה השבויים ההוא.‬
‫רק רגע. אתם מכירים?‬
‫כן, גם פלינט מכיר אותו.‬
‫אתם שיכורים.‬
‫בחיים לא נגעתי באלכוהול.‬
‫אני רוצה להבין.‬
‫ידידנו הבלש הפרטי היה באותו מחנה שבויים שאתם הייתם בו?‬
‫וגם לוני.‬
‫ואדיסון.‬
‫במילים אחרות,‬
‫האיש הזה היה במקום שבו עשו ניסויים על כולכם,‬
‫והאיש הזה עצמו במקרה מיודד מאוד עם "העכביש"?‬
‫אני חושב ש"העכביש" עוד לא נכנס לכאן‬
‫כי הוא כבר יושב פה, בשולחני.‬
‫אתם נאחזים בקש.‬
‫הסיבה שאני מיודד עם "לה עכביש" היא כי…‬
‫כי אני הצלתי אותו במז-ארגון.‬
‫כן, נכון. כלומר, אין פה איזו קנוניה גדולה.‬
‫באמת?‬
‫באמת.‬
‫מה זה? קסם מבדר?‬
‫אתה מתכוון להתרכז,‬
‫לתקוע אצבע באוזן ולהביט לעמקי נשמתי?‬
‫לא, אני חושב שלא נצטרך קסם.‬
‫נשאיר את זה למסיבות של ילדים.‬
‫אז מה? אתה רוצה לחפש לי בכיסים שטרות לא מסומנים?‬
‫הנה, אני אקל עליך. יש לי חמישה סנט ו…‬
‫לא אחד אלא… תספור, שני מסטיקים.‬
‫אתה ברנש קר רוח, אבל הנה העניין.‬
‫אני קצת כמוך. בלש.‬
‫אני מתבונן, אני מאזין.‬
‫אני עוקב אחרי דברים, בראש.‬
‫עוד משקה. טוב, יקירה?‬
‫בהחלט.‬
‫וממש כמוך,‬
‫האדם היחיד שאני נאמן לו באמת הוא אני.‬
‫אז אם יש לי דרך לברר באופן חד משמעי‬
‫אם אתה, בן ריילי, הוא "העכביש",‬
‫אני אברר, ולא משנה מה המחיר.‬
‫אתה מבין מה אני אומר? - קשה לי לומר שכן.‬
‫שבי.‬
‫עכשיו, הנה מה שאני חושב.‬
‫בן ריילי הוא בלש פרטי‬
‫שלא אכפת לו מאף אחד חוץ מעצמו.‬
‫אבל דבר אחד אני יודע על "העכביש", והוא שאכפת לו.‬
‫הוא לא יושב בטל כשחפים מפשע עלולים למות.‬
‫לא במשמרת שלו, לא אם הוא יכול למנוע את זה.‬
‫אין לי מושג.‬
‫לי יש.‬
‫תני לי את האקדח שלך.‬
‫זה שאת חושבת שאיש לא יודע עליו.‬
‫אז אני משוכנע,‬
‫אבל אני לא בטוח.‬
‫בטח. אני משוכנע שכולנו נמות,‬
‫אבל יש רק דרך אחת להיות בטוחים.‬
‫כן. בדיוק. פיקחי מאוד.‬
‫אני מביט בחדר הזה ואני רואה הרבה טיפוסים קשוחים.‬
‫גנגסטרים, מאפיונרים, פושעים מנוסים.‬
‫לא בדיוק אנשים שידירו שינה מעיניו של "העכביש".‬
‫נכון?‬
‫אבל יש חריג אחד.‬
‫אדם תמים אחד שלא שייך,‬
‫אדם ש"העכביש" פשוט לא יהיה מסוגל לשבת בחיבוק ידיים ולתת לו למות.‬
‫תפסיק. אין לי מצב רוח לזה.‬
‫טוב, לא ציפיתי שיהיה לך. - אני רצינית. זה לא מצחיק.‬
‫רחוק מזה.‬
‫זה יהיה טרגי לאבד אותך.‬
‫יהיה רע לעסקים, רע ללב שלי.‬
‫את יודעת כמה את משמחת אותי.‬
‫אבל לפי הבנתי,‬
‫זאת הדרך היחידה שלי להיות בטוח.‬
‫עזוב אותי, פין. עכשיו!‬
‫אלוהים, זאת ההצגה הכי טובה בעיר!‬
‫אז אם אהרוג אותה,‬
‫אז אתה פשוט בן ריילי, חוקר פרטי פיקח‬
‫שאכפת לו רק מעצמו.‬
‫או שאתה בעצם "העכביש",‬
‫ואתה תעצור אותי לפני שאלחץ על ההדק.‬
‫תקשיב,‬
‫הוא לא יציל אותי.‬
‫אבל לא מפני שהוא אדם רע.‬
‫אז למה?‬
‫זה בסדר, יקירתי. תהיה מחילה.‬
‫כי שברתי לו את הלב.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫אתה יודע למה.‬
‫אני רוצה לשמוע ממך.‬
‫כי אני מאוהבת בפלינט.‬
‫אני מאוהבת בו.‬
‫ורציתי להציל אותו,‬
‫ולא היה אכפת לי מי ייפגע בדרך.‬
‫טוב, לפחות היא מודה בזה.‬
‫נכון, אני מודה.‬
‫נמאס לי להסתתר ונמאס לי לשקר.‬
‫רוצה את השאר? - קאט, לא.‬
‫עשיתי את זה כי רציתי להציל את פלינט ורציתי להרוג אותך.‬
‫בכל ליבי!‬
‫אז את שכרת את אדיסון. - כן.‬
‫ואת סיפרת לראש העיר על משלוח האלכוהול שלי.‬
‫כן.‬
‫את הבוגדת שלי.‬
‫נכון. אז קדימה, תהרוג אותי.‬
‫אבל תהרוג כי אתה רוצה במותי,‬
‫לא כי אתה חושב שזה יוכיח משהו על בן.‬
‫הוא אשם רק בזה שנכנס למשהו שגדול ממידותיו.‬
‫אתה רואה, ריילי?‬
‫זה ההבדל‬
‫בין משוכנע‬
‫לבטוח. - לא!‬
‫באתי בזמן לא טוב?‬
‫ממש לא.‬
‫סילברמיין בדיוק לימד אותנו איך להרוג אישה חסרת ישע.‬
‫מצטער על זה.‬
‫לך לעזאזל.‬
‫זאת הפתעה נחמדה, נכון?‬
‫זה קרוב מספיק לטעמי.‬
‫מה נשמע, ריילי? - כיף.‬
‫תראה, רצית שאבוא, אז באתי. מה אתה רוצה?‬
‫אני אוהב את זה, ישר ולעניין.‬
‫בוא נדבר על עסקים. - כן, בוא.‬
‫אני לא מאמין ולו לרגע שאתה עובד בשביל ראש העיר.‬
‫אתה פיקח מדי, והוא מטומטם מדי.‬
‫אז למה לא תבוא לעבוד בשבילי?‬
‫לא תנצח אותנו, אז תצטרף אלינו.‬
‫מי אמר שלא אנצח אתכם?‬
‫אני, קודם כול.‬
‫גם אני.‬
‫סליחה?‬
‫אתם שוכחים שאני "העכביש" ואני יכול לכסח את שניכם?‬
‫בעצם, אני לא רוצה להתערב, אבל אני מציע שתקשיב למר ברן.‬
‫סליחה, אתה רוצה שאקשיב לסילברמיין?‬
‫אני בסך הכול אומר שאם נדבר בכנות,‬
‫אתה כבר לא צעיר כמו שהיית.‬
‫אני דווקא בכושר מצוין. כן, בריא כמו שור, גמיש להפליא.‬
‫אני פשוט אומר‬
‫שאולי לא תרצה לקפוץ ישר לתוך עימות‬
‫זמן קצר כל כך אחרי הקרב הגדול שלך עם לוני לינקולן.‬
‫כן. אולי תרצה לעשות הפסקה, אתה יודע, לנוח.‬
‫כן.‬
‫אז אולי תיתן לו את הסותרן, ואתה תיתן לי את האלפיים שלי,‬
‫וכולנו נוכל ללכת כל אחד לדרכו. - כן.‬
‫ואיי-ואיי.‬
‫מעניין מאוד.‬
‫כל כך הרבה קווי עלילה שצריך לעקוב אחריהם.‬
‫מה דעתך שנוסיף עוד אחד?‬
‫מצאתי אותה אורבת בחוץ.‬
‫אני מצטערת, בן. לא הייתי צריכה… - שקט, גברת.‬
‫ותראה מה היה עליה, בוס.‬
‫מה, רצית שפשוט אביא את החומר לכאן? זה נראה מטופש.‬
‫אתה צודק. זה הרבה יותר טוב.‬
‫אז על זה כל המהומה, אה?‬
‫תביא לכאן.‬
‫כן, רק תן לי שנייה אחת.‬
‫איך ההרגשה?‬
‫למה עשית את זה, לעזאזל?‬
‫רציתי לראות אם זה עובד.‬
‫כן, נראה שזה עובד.‬
‫תן לי, חבוב.‬
‫מה, את אלה?‬
‫כן. בלי משחקים.‬
‫אבל אולי אני כן רוצה לשחק משחק?‬
‫ובוא נקרא לו "למה כדאי לי?"‬
‫אני לא נוהג להסביר את עצמי.‬
‫לא לך ולא לאף אחד אחר.‬
‫עכשיו תן לי.‬
‫"העכביש" כבר לא מסוכן.‬
‫אז אני תוהה‬
‫למה אתה להוט כל כך לקבל את מה שיש במזרקים האלה.‬
‫אתה מבין, אני חושב שזה מפני שאתה רוצה לשלוט בנו.‬
‫אתה רוצה שיהיה לך כוח עלינו.‬
‫פלינט, טפל באיש הזה בשבילי.‬
‫אם לא, למה שלא אנפץ את שני הבקבוקונים האלה,‬
‫ובזה נסגור את הסיפור? - פלינט,‬
‫אתה עדיין איתי, בן. שניכם איתי.‬
‫אתה יודע שלעולם לא אפגע בשערה משערות ראשה.‬
‫אתה יודע מה לעשות.‬
‫האומנם?‬
‫החברה שלו, היא ידעה מה לעשות.‬
‫לך פשוט לא היה האומץ.‬
‫תיזהר.‬
‫הוא לא חבר שלך, פלינט.‬
‫הוא אפילו לא הבוס שלך.‬
‫הוא הבובנאי שלך,‬
‫שמושך בחוטים שלך ומרקיד אותך.‬
‫אבל למה לתת לו?‬
‫תביט בו.‬
‫הוא לא מיוחד.‬
‫הוא סתם איש זקן בחליפה יקרה‬
‫שנלחם להישאר רלוונטי.‬
‫שקול מילים היטב, נערי.‬
‫ייתכן שהן האחרונות שתאמר.‬
‫עכשיו בואו נראה מי האיש מאחורי המסכה.‬
‫מה הקטע? - העיתונאי.‬
‫אלוהים…‬
‫רובי? קדימה.‬
‫לרצפה!‬
‫בן, מאחוריך!‬
‫אוי, בן.‬
‫רובי. הוא בסדר? - כן, אני חושבת שכן.‬
‫הבנתי למה אתה לא אוהב את התפקיד.‬
‫שלום, בחורים. להביא לכם משקה?‬
‫זה "העכביש"? - מה קורה כאן?‬
‫"ואז בא הגשם ושטף את העכביש משם"‬
‫תראו, תראו.‬
‫טוב,‬
‫על החיים ועל המוות.‬
‫בואו לקבל מנה.‬
‫אוי, לא.‬
‫כל מה שעשיתי למענך…‬
‫ליבי נשבר מזה שבגדת בי ככה.‬
‫לא, הלב שלך נשבר מזה שלא קלטת שזאת אני.‬
‫זה בגלל רופא השיניים ההוא?‬
‫אין מצב שיכולת להיות מאושרת איתו.‬
‫עושה סתימות באיזה פרבר בניו ג'רזי…‬
‫הצלתי אותך כשנפטרתי ממנו.‬
‫קודם רופא השיניים ואז פלינט.‬
‫את באמת יודעת לבחור אותם, מה?‬
‫נכון.‬
‫אני יודעת לבחור גברים,‬
‫אני יודעת לבחור שמלות‬
‫ואני יודעת לבחור שירים.‬
‫שקרנית. נהנית מזה שדאגתי לכל מחסורך.‬
‫נהנית מזה שטיפלתי בך.‬
‫שבעה, לבושה, צבועה מכף רגל ועד ראש.‬
‫כל שערה במקום.‬
‫בלי שום דאגה מלבד מקומך על הבמה.‬
‫מוקד לכל ההערצה.‬
‫"לעולם אל תהיי מרוצה". זה מה שאמרת?‬
‫"אל תסתפקי במה שנותנים לך."‬
‫אני רק מצטערת‬
‫שאוכל להרוג אותך רק פעם אחת.‬
‫האמת היא, אהובתי,‬
‫שאני שמח שזאת את.‬
‫בחייך.‬
‫אתה יודע, אני אמור להודות לך.‬
‫על זה שהצלתי את חייך בצרפת?‬
‫אם נאמר את האמת,‬
‫אני קצת מתחרט.‬
‫לא.‬
‫על זה שנתת לי את הדבר היחיד שרציתי תמיד.‬
‫תראי אותי עכשיו, אימא!‬
‫אני כוכב!‬
‫אתה לא כוכב.‬
‫אבל אתה כן חולה.‬
‫וככל שהכוח שלך מתגבר, אתה נעשה חולה יותר,‬
‫אבל אני יכול לעזור לך.‬
‫לא, תודה, חבר.‬
‫תשמור את התרופה שלך לפתאים.‬
‫מאחוריך!‬
‫זה לא טוב.‬
‫"העכביש", מה?‬
‫נראה לי יותר כמו כלב.‬
‫ועוד בן כלאיים מרוט.‬
‫היי, תראו אותו מתפתל.‬
‫יצאת יופי של גיבור.‬
‫אני חושב שהוכחת מה שרצית.‬
‫אתה צוחק?‬
‫כל חיי חיכיתי לזה.‬
‫לתור שלי לככב בברודוויי!‬
‫מופע שכל הכרטיסים אליו נמכרו.‬
‫אולם מלא, מקום בעמידה בלבד.‬
‫בוז! - תקראו בוז לעצמכם.‬
‫תאמרו שלום ל"עכביש", חברים.‬
‫עצור!‬
‫מותק,‬
‫אני לא מאמין אפילו לרגע שתלחצי על ההדק.‬
‫כמה חבל.‬
‫לא!‬
‫תראו, תראו.‬
‫גבירותיי ורבותיי, יש לכם מזל.‬
‫הערב תקבלו סרט נוסף,‬
‫איתי, הדמות הראשית שלכם, מגה-ואט,‬
‫נגד איש החול.‬
‫אני חושב שהוא לא אוהב את הכינוי החדש שלו.‬
‫נראה שההצגה שלנו הגיעה למערכה האחרונה.‬
‫סצנת הסיום.‬
‫"לילה טוב, נסיך מתוק.‬
‫"ולהק מלאכים ילווה אותך בשיר למנוחתך."‬
‫כל הכבוד. - בראבו!‬
‫נשאר לי עוד אחד.‬
‫למה? - את יודעת למה.‬
‫גם הוא.‬
‫כבוד, "עכביש".‬
‫ברוך שובך. - אני מעריך את זה.‬
‫תודה.‬
‫מי ייתן ופין סילברמיין ברן ינוח בשלום על משכבו.‬
‫אתה נראה טוב.‬
‫בזכותך.‬
‫תיתן לנו רגע?‬
‫כן.‬
‫אני אוהבת את פלינט,‬
‫אבל בעולם אחר, באמת הייתי בורחת איתך.‬
‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫מילא לנצל בחור,‬
‫אבל לנסות להמשיך להשלות אותו‬
‫אחרי שאת עוזבת זה סיפור אחר.‬
‫לך לעזאזל, בן. - הלכתי.‬
‫אני שומר לך שם מקום.‬
‫תודה!‬
‫תודה, ניו יורק!‬
‫גאה להיות ראש העיר שלכם!‬
‫האמנתם בי, ואני אעמוד לרשותכם!‬
‫אני עדיין לא יודע אם הוא רפובליקני או דמוקרטי.‬
‫מה היה כתוב במשבצת הקטנה כשהצבעת?‬
‫סימנתי איקס במשבצת "הצביעו לזבל".‬
‫אתה רואה את זה?‬
‫רואה איך הוא מתנדנד? בוא נדאג שיפסיק לעשות את זה.‬
‫שמעת את הגברת. בלי נדנודים.‬
‫איך בחור אמור לעשות גאומטריקה על שולחן מתנדנד?‬
‫טוב, בחזרה לעבודת הפרך.‬
‫- הארלם הרלד -‬
‫- עוד כהונה למוריס -‬
‫אז אחרי כל זה, אני עורך עיתון, מוריס מנצח, פלינט זוכה בבחורה‬
‫וג'נט מקבלת משרד חדש.‬
‫ומה אתה מקבל?‬
‫התחלה חדשה בחיים?‬
‫אני אסתפק בנקניקייה ממש טעימה.‬
‫משקולת הנייר חיה.‬
‫ריילי-רואיז חקירות.‬
‫בהחלט. אנחנו פתוחים. אני יכולה לקבוע לך פגישה ב…‬
‫יש לך מזל. בדיוק היה לנו ביטול ב-14:00.‬
‫יופי.‬
‫נתראה אז.‬
‫למה 14:00?‬
‫ככה אנחנו נראים עסוקים.‬
‫וחוץ מזה, אני רוצה את הנקניקייה.‬
‫רובי משלם.‬
‫מה? אתה עורך עיתון עכשיו.‬
‫כן, אבל השכר נמוך יותר מה"ביוגל".‬
‫נו, רוברטסון, לא תקנה לי נקניקייה?‬
‫- ריילי ורואיז חוקרים פרטיים -‬
‫תרגום כתוביות: נעמי מאזוז‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬