Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ні…
Рьо.
Рьо!
Хто-небудь!
Тут є хто-небудь?
Є хтось?!
-Усі слухайте. -Так, пане.
Під уламками можуть бути ще люди. Нам треба…
Пробачте! Я не можу знайти сина!
Де врятовані?
Рьо.
Пане Канда. З вами все нормально.
Юко, усе гаразд?
Я принесу ковдри.
Ви не бачили мого сина?
Пане Канда.
Що відбувається?
Агов?
Хто-небудь…
Там небезпечно!
Чекайте.
Гей!
З вами все добре?
Слава богу.
Я отямилася викинутою на пляж.
На мене ніхто не реагує і я не відчуваю фізичних дотиків.
Я не знала, що відбувається, а тоді ви погукали…
Розумію.
Спершу…
Спробуйте заспокоїтися.
Глибоко дихайте.
День не з легких.
Поки що їдьмо до нас.
Ви можете іти?
Як я казав,
цю ідею про зоряний пісок придумав я.
Ясно?
Ви таке бачили в сувенірних крамницях, правда?
У відрядженнях я купував їх родині.
Так?
Це все я.
Знов він за своє.
Це правда, чуєте?
Колись я брав участь у студентському протесті.
Тоді я зовсім розорився і втік на острів Іріомоте.
Напхав пісок у пляшки і почав їх продавати, так? Ми чули.
У нас нова гостя?
З землетрусу?
Мабуть.
Вітаннячко.
Ти, певно, багато перенесла.
Це…
Було важко.
Майкле.
Що це за місце?
Ну…
Це важко пояснити, але…
Усе гаразд.
Не хвилюйся.
У нас купа часу, ясно?
Каорі, покажи її усе.
Звісно. Я Каорі.
Ходімо сюди.
Я перепрошую.
Що це все таке?
Я не хочу пояснювати.
Що ж…
Тут зібралися люди, які про щось шкодують у світі живих.
Таке не тільки тут.
Такі місця є по всій країні.
Шкодують?
Що це означає?
Гей, Акіро.
Не ходи довкола.
Сьорі, тоді ти сам розкажи.
Отже, ти померла.
Але ти не можеш потрапити на той бік, бо у тебе є незавершена справа.
Померла?
Я померла…
Ну годі тобі. Відпочинь.
У нас тут є алкоголь.
Я не хочу.
Ходімо зі мною, добре?
Усе гаразд.
Мабуть, у неї є хлопець.
Мабуть.
Серйозно? У її віці?
Тримайся.
Сюди.
Колишній мешканець пішов.
Тож можеш лишатися тут.
Я знаю, це важка річ, щоб отак прийняти.
Тож відпочинь добренько.
Ви всі такі, як я?
Так.
Ми твої наставники. Досвідчені.
На добраніч.
Ось ваша дитина. Мої вітання.
Як ти не розумієш?!
Я…
Ти сам цього хотів!
Не лізь не у своє діло!
Ось так.
Рьо, іди сюди.
Страшно!
З днем народження…
Вітаю!
-Дивися. -Відійди.
Що ти робиш?!
Мамо, дивись.
Припини!
Іди скоріше.
-Я не хочу! -Чому? Мені треба на роботу!
Я не хочу до школи!
Матусю.
Прокинься.
-Матусю! -Рьо!
-Привіт. -Вітаю.
Доброго ранку.
Привіт.
Привітики.
Доброго ранку.
Доброго ранку. Каорі, мені б теж кави.
Авжеж.
Прошу.
Що це?
Це йога.
Мертва займається йогою, щоб бути здоровою?
Не лізь.
Йога.
Це я привіз йогу в Японію.
Та досить.
Це правда.
Так я пошкодив собі спину. Ось тут.
Доброго ранку.
Агов, панно. Доброго ранку.
При світлі дня ти нічогенька.
Як тебе звати?
Мінако Кавакамі.
Мінако.
Серйозно. Ти гарненька.
Майкле.
Тобі не варто цього казати у твоєму віці.
Серйозно? Чому?
Цей старий — Майкл.
А привіз тебе сюди Акіра.
Той юнак — Сьорі.
Він був якудзою.
Це пан Танака, колишній банкір,
а я Каорі, колишня хостес у барі.
Приєднуйся.
Гей!
КРАХ ФОНДОВОГО РИНКУ
2 ЖОВТНЯ 1990 РОКУ
Це…
Моя стара звичка.
Можна позичити ключ від машини?
Га?
А, звісно.
Вона в поганому гуморі.
ПОВІДОМТЕ, ЯКЩО МАЄТЕ ІНФОРМАЦІЮ ПРО ЗАЗНАЧЕНИХ ЗНИКЛИХ ДІТЕЙ
Чінацу!
Айко!
Кадзукі!
Ви теж?
Мене розлучили з родиною.
Я думав, що знайду їх, якщо щодня вигукуватиму їхні імена.
Але…
Якщо вони мене почують, це означатиме, що вони мертві.
Сподіваюся…
ви теж знайдете родину.
Шосе послугувало хвилерізом, тож міста постраждали менше.
Кавакамі ще не знайшли.
Сподіваюся, вона в безпеці.
Команди рятувальників роблять усе можливе, щоб знайти зниклих.
Єдине, що ми можемо, — це співпрацювати з поліцією
і швидко повідомляти точні новини.
До роботи.
Так, пане.
Пане Кандо, я тут.
-О, з поверненням. -Привіт.
Так.
Дякую.
Ти вчасно. У нас сьогодні горщик.
Приєднаєшся?
Даруй, я не в настрої.
Саме тому тобі варто прийти.
Добре?
Зараз осінь
На цьому порожньому пляжі
Навіть якщо
Одна мрія руйнується…
Це його тисячний раз.
Я тебе не забуду
Бо я обіцяв піску
Як би мені не було сумно
Я не помру
«Порожній пляж».
Гарна пісня. Правда, Сьорі?
Так, звісно.
Мінако, хочеш щось заспівати?
Ні, дякую.
Он як? Дуже шкода.
Усе, ось. Горщик готовий!
Ходімо.
-Готово. -Ходіть сюди.
Дякую.
Як важко!
Особливий горщик Каорі!
Виглядає гарно!
-Беріть м'ясо. -Так, їжмо.
М'ясо дає енергію.
-Усім смачного. -Смачного.
Смакота!
Скажіть…
Ви всі про щось шкодуєте у світі живих?
Ну, так.
Шкода — це все, що у нас є.
І тому ви сидите байдикуєте?
Я б не сказав, що ми байдикуємо.
Так?
Мабуть, виглядає так, ніби ми байдикуємо.
Не хочу бути грубою,
але я не можу так марнувати час.
Мінако.
Ти б не могла побути з нами принаймні сьогодні?
Навіщо?
Просто річ у тому,
що, можливо, ми тобі допоможемо.
Так. Саме це я і збирався сказати.
Так, точно.
Час. Їжте швидше!
Швидше.
Привіт.
Без цього не можна починати.
Що починати?
Ми завжди проводимо це як ритуал очищення перед зйомками.
Він самопроголошений кінопродюсер.
Приходь, коли буде час. Вони всі шедеври.
Їх можна дивитися в тому кінотеатрі.
Гаразд, ходімо.
Добре. Ходімо.
Що всі роблять?
Раз на місяць,
у ніч нового місяця, ми всі збираємося і шукаємо.
Що?
Ми шукаємо тих, кого шукаємо.
Це так дивно.
Я не думав, що буду з людьми, коли помру.
Сьорі.
Спроба виправдати суперечність — сама по собі суперечність.
Це точно.
О, агов!
Я їх знайшов.
Чінацу.
Любий.
Айко.
-Тату. -Тату…
Кадзукі.
Мені шкода.
Дивно, чи не так?
Ми мертві, але ми тут.
Ми точно існуємо в цьому світі.
Ми існуємо.
Пробачте.
Я не зміг вас захистити.
Спина болить.
Каорі, пива, будь ласка.
Добре.
Ось.
-Дякую. -Мінако хоче?
Я їй дам.
Дякую.
Прошу.
Що ти думаєш?
Що?
Я була здивована.
І збентежена.
Хто б не був?
Мінако, сподіваюся, ти скоро знайдеш свого хлопця.
Усе, досить.
Чому?
Я шукаю сина.
Я…
Я сама ростила сина, його звуть Рьо. Йому сім.
Мене непокоїть лише те, живий він чи ні.
Ви дозволите мені побути тут ще трохи?
Гарне рішення!
Звісно, лишайся.
Ми його знайдемо.
Клас!
Цілком схвалюю.
Клас.
Ходи до нас. Вип'ємо за це.
Ми розуміємо.
Каорі.
-Ну що, будьмо. -Будьмо.
-Будьмо.
ПАРАДИ
Відчинено.
А, заходь.
Що це все?
Це нотатки, які я робив.
Але, знаєш,
я їх зведу в одну історію. Я письменник.
Ясно.
Щось не так?
Дякую, що попросив мене залишитися.
Мені вже трохи краще.
Нічого. Я знаю, крізь що ти проходиш.
Ти теж когось шукаєш?
Ні. Я не шукаю.
Я просто хочу усе це занотувати.
Записати, що є такий ось світ після того, як ми помираємо.
Це твоя незавершена справа?
Я не впевнений.
А, ти хочеш машину?
Бери коли забажаєш.
Дякую.
Ми його обов'язково знайдемо.
Не хвилюйся.
Ти можеш більше покладатися на нас.
Мінако.
Будь ласка, дозволь якось взяти у тебе інтерв'ю.
Розкажи про своє життя.
Якщо хочеш.
Ну привіт.
Привіт.
Клас.
Гарно виглядаєш.
Замовкни.
Колись давно я зняв фільм про якудзу.
Один з тих пришелепкуватих?
Ні, дуже гарний. Я тобі його якось покажу.
Ага, звісно.
Усе, я поїхав.
ПРЕМ'ЄР-МІНІСТР В УРЯДІ ХАОС
АТОМНА ЕЛЕКТРОСТАНЦІЯ «СТАБІЛІЗУЄТЬСЯ»
ПОМЕРЛІ
Мінако досі не знайшли, так?
ЗНИКЛІ З ХОСІСУНИ МІНАКО КАВАКАМІ (35)
Босе, з днем народження.
Вітаю.
Дякую.
Пиймо.
Дякуємо.
Тату, з днем народження.
Їжте.
Дякуємо.
Ільзо, я не вмію бути шляхетним, але всі знають, що проблеми трьох людей
не зроблять погоди в цьому божевільному світі.
Колись ти це зрозумієш.
Ну, ну.
Він на тебе дивиться.
Усе в порядку?
Усе, крім одного.
ЩО ПО ТОЙ БІК?
Я повернувся.
Привіт.
Каорі, пиво, будь ласка.
Звісно.
-Я поставлю тут. -Так.
Сьорі, що таке?
Ти якийсь похмурий.
Справді?
У твого тата день народження?
Як він?
Ой, він дуже постарів.
Ну а як?
Минуло сім років, відколи ти прийшов сюди.
Іноді мені цікаво.
Цього ж могло не бути, якби я лишився поряд з ним?
Я знімав фільм про якудз.
Сьогодні якудзи тримаються жорстко.
Вони символ суспільства.
А раніше вони були відокремлені, і навіть не мали людських прав.
Я тобі покажу наступного разу в кінотеатрі.
Так, добре.
Сьорі, яка твоя незавершена справа?
Що за раптовий інтерес?
Я всім розповіла свою історію.
Я опинився тут, бо мене вбили під час конфлікту якудз сім років тому.
Я залишив свою дружину.
Що? Ти був одружений?
Ну, не зовсім дружину.
Це було неофіційно.
Він такий тюхтій!
Що? Закрий рота.
Ти її шукаєш сім років?
Навіть не знаю.
Мабуть, я не хочу її бачити.
Я тепер не можу її потримати.
ЩО БУДЕ, ЯКЩО НЕЗАВЕРШЕНІ СПРАВИ ЗАЛИШАТЬСЯ НЕВИРІШЕНИМИ?
ХОСІСУНАДЗА
Є хто?
Усі інші в безпеці?
Ясно. Зробимо все можливе.
Так.
Бувай.
ОКІНАВА, 1970 РІК
Настала осінь
У порожньому…
Сасакі, Тамасіро заарештовано.
Зрозуміло.
Влада показує залізний кулак.
Далі прийдуть по тебе.
Заляж на дно.
Знаю.
Арешт Тамасіро буде заголовком завтрашніх листівок.
Так. Зроблю це до кінця дня.
Майко.
До завтра.
Коґо…
Усе гаразд?
Так.
Не хвилюйся.
Днями нашого товариша Тамасіро, незаконно заарештували на вулиці.
Ми ніколи не піддамося такому гнобленню з боку влади!
Так!
Зараз час студентам…
Ми не дозволимо вам далі займати університет.
Зніміть барикаду і виходьте негайно.
Ми говоримо!
Поверніть нам Окінаву!
Ми проти війни у В'єтнамі!
Приберіть військову базу США!
В атаку!
Разом!
Коґо!
Котра година?
Ще північ. Лягай.
Болить?
Ти мене налякала!
Вибач. Я щойно зайшла.
Мінако.
Який сюрприз.
Як називався той фільм?
«У пошуках утраченого часу».
Чудовий, правда?
Так. Але він закінчився на півдорозі.
Так, знаю. Він не завершений, бо я помер.
Справді?
Цей фільм дуже сильно вплине на сучасну молодь.
Він неймовірний.
На афіші мала бути Майко, героїня, як вона сама стоїть на пляжі.
І бац! Зверху назва.
Він мав стати справжнім хітом.
Афішу вже затвердили?
Ну звісно.
Усі рішення приймав я.
Тему, історію, усе це.
Але чому ти хотів зняти фільм про студентський протест?
А, це.
У ПОШУКАХ УТРАЧЕНОГО ЧАСУ
Це правдива історія про мене.
Автобіографія?
Не зовсім…
Я брав участь у студентському протесті.
Незважаючи на те, правильно це чи ні,
у ньому була єдність.
У фільмі те саме.
Купка дорослих, які пристрасно працюють заради однієї мети. Це неймовірно.
Ти дуже любив фільми, так?
Так.
Якщо це автобіографія, Майко була твоєю дівчиною?
Так. Мабуть, була.
Що у вас сталося?
Та знаєш. Багато чого сталося.
Шкода, що вона не бачила готовий фільм.
Можливо, вона досі чекає.
Ні.
Я не знаю.
Я вдома.
З поверненням.
Вечеря готова.
Кенто, ходімо.
Вона сказала, вечеря готова.
Гей, Кенто. Годі грати.
-Ріко, це мамі. -Добре.
Кенто! Кажу, вечеря.
Тримай.
Скільки тобі?
Як завжди.
-Кенто? -Я хочу багато.
Багато. Стільки?
Так, дякую.
Кенто, ти накинувся на їжу.
Ну що? Як справи в клубі?
Добавки.
-Наступного тижня матч? -Так.
Думаєш, виграєш?
Запросто.
-Минулого разу тебе пожаліли. -Не кажи так!
Чому ти…
Я теж бачила ту гру.
Не згадуйте.
Малюк штовхнувся.
Справді?
Чекай…
Давай ще.
-Штовхнувся! -Так.
-Кенто. -Ні, дякую.
Ходи сюди.
Вона вінтажна, але досі робоча.
Дивися, як сяє.
О, Мінако!
Доброго ранку.
Що ви робите?
Мене глибоко зворушили твої вчорашні слова!
Що? Які слова?
Чого ти його завела? У мене на сьогодні були плани.
Серйозно, я не розумію.
Мінако, ти ж працювала на телебаченні?
Скоріше журналісткою.
Гаразд. Тримай.
Слухай…
я вирішив завершити той фільм.
Що?
Гаразд. Усі слухайте.
Серіали приходять і йдуть, але фільми незабутні.
Ви не можете робити це без бажання.
І що ми повинні…
Так. Акіро, ти здаєшся повільним. Тому триматимеш це.
Що? Це?
Каорі, ти на звукозаписі.
Це важлива робота.
-Танако, ти асистент режисера. -Так.
Так.
І Сьорі.
Ти симпатичний, тому гратимеш мого сина.
Ось сценарій.
Що?
У ПОШУКАХ УТРАЧЕНОГО ЧАСУ
Майкле, ти режисер?
Головний герой і режисер. У стилі Яна Інкчуна.
Що? У якому стилі?
Ну що…
Починаємо!
Дубль перший.
Готові?
Старт.
Відтоді…
минуло 50 років.
Що далі?
-«Я хочу побачити її знову». -Га? Що?
Що?
-«Я хочу побачити її знову». -Знято!
Готуйся, мотор!
Що це було?
Це…
Твоя дошка в кадрі.
«Я хочу побачити її знову».
Та річ не в рядках.
А в емоціях.
Добре. Ще раз.
Я вже налаштувався.
Відчиняється не плавно.
«Я хочу побачити її знову».
Я знаю.
Надто яскраво!
Скільки мені чекати?
Ви можете просто…
Дивіться на мене і готуйте свої ролі.
-Знімемо одним дублем. -Так.
-«Відтоді минуло 50 років». -Я знаю.
Що таке? Чого ти її крутиш?
Нічого.
Можемо почати з «відтоді».
Що ж. Це тільки перший день.
Команда ще не зігралася.
-Усе так і відбувається? -Так.
Кіновиробництво — це командна робота. Правильно?
Чому ти питаєш мене?
Гадаю, нам усім треба провести збори й розглянути дії.
Мінако, тебе навчу працювати з камерою.
Не треба.
Чому? Іди сюди.
Це гостя?
Я піду.
Така юна…
Привіт.
Ви мене бачите?
Що відбувається?
Я тут теж новенька.
Поки що ходімо туди.
Як тебе звати?
Нана.
Привітики.
Любиш фільми?
-Що? -Радий знайомству.
Знаю. Це шокує, правда?
Мені шкода, я…
А мені не шкода.
Я рада, що гівняне життя скінчилося.
У нас з'явилася дуже виснажена дитина.
Ти ще хто такий?
Ну все.
Юна леді, тут є місце, де можна відпочити. Ходімо.
Ця дівчина сам знаєш що, так, Танако?
Мабуть.
Усе, я пішов.
Сьорі.
Що?
Із початком сьомого року тебе.
Замовкни.
Пробач мені, Сьорі.
Я вирішив розпустити групу.
СІМ'Я КАТО
СЬОРІ І МІДЗУКІ 2 РОКИ ЩАСЛИВА РІЧНИЦЯ
МІДЗУКІ І СЬОРІ
ДЯКУЮ, ЩО ДОЗВОЛИВ ПОКАТАТИСЯ НА ТВОЄМУ ДОРОГОЦІННОМУ МОТОЦИКЛІ!
Я вдома.
Привіт.
Ти рано.
Так. Я тобі писав.
Я не бачила, вибач.
Карі на вечерю?
Так, дякую.
Мідзукі.
Наступного тижня у мене вихідний.
Не хочеш до моїх батьків?
Я не мав нагоди вас познайомити.
Так. Залюбки.
Гадаю, варто поговорити і про наше майбутнє.
Твоя правда.
Давно не бачилися.
Ти зовсім не змінилася.
Схоже, він хороший.
Однак, я вродливіший за нього.
Пробач.
Живи щасливо.
…спогади про тебе
Навіть якщо ти не повернешся
Я не…
-Ти пізно. -Привіт.
Каорі, мені міцного.
Зараз буде.
Бо я обіцяв небу
Який би я не був самотній
Я не помру
Який би я не був самотній…
Сьорі, щось сталося?
…Я не помру
Я її бачив.
Що?
Схоже, вона пережила мою втрату.
У неї все добре.
Мабуть, виходить заміж.
Полегшення, так?
Так.
І знаєте що?
Її новий хлопець такий класний!
Повна протилежність мені.
Я дуже радий.
Тепер у неї все буде добре.
Упевнений.
Гей, Сьорі!
Ти ще не бачив мій фільм.
Точно.
Я подивлюся.
Твій нудний фільм про якудзу.
Так, я про нього й кажу.
То їдьмо. Їдьмо зараз.
-Акіро, давай машину. -Їдьмо.
Їдьмо!
-Ти будеш зворушений. -Правда?
Гей, малечо.
Проживи своє життя на повну.
Що?
Тобі є куди піти?
Хочеш з нами?
Босе, що ви…
Ой, припини.
Більша сім'я не завадить.
Як тебе звати?
Ямада…
Масасі.
Ну що? Гарний фільм?
Непоганий.
Приходь, коли все владнається.
Ходімо.
Ходімо?
Так.
Це я зробив йогу популярною.
Знову це…
Це було 30 років тому. Я працював у рекламі.
Тоді був фітнес-бум…
Сьорі пішов, і його тепер нікому зупиняти.
-Це я… -Нано, доброго ранку.
Доброго ранку.
Де той якудза?
Він пішов на той бік.
Це якесь безглуздя.
Ти про щось шкодуєш чи маєш незавершені справи зі свого життя?
Що?
Мабуть, тому ти й тут.
Ви мене лякаєте. Це якась секта?
Секта? Як грубо.
Агов, хочеш знімати з нами кіно?
Мінако, їдьмо?
Звісно.
Нано, сідай.
ПОМЕРЛІ
Я щодня боюся проглядати.
Не знаю, що зі мною буде, якщо я знайду тут ім'я Рьо.
Так.
То ти хочеш дізнатися про моє життя?
Так.
Я хочу дізнатися про тебе більше, перш ніж ти потрапиш на той бік.
Я Мінако Кавакамі. 35 років.
Я була журналісткою на «Хокуто ТБ» і матір'ю-одиначкою із семирічним сином.
А твій чоловік?
Ми розійшлися після народження Рьо.
Я хотіла працювати, а він не хотів, щоб я цього робила.
Відтоді ми з Рьо удвох.
Яким до тебе був цей світ?
Ти про світ живих?
Так.
Я не знаю.
Мене поглинали робота й материнство.
Озираючись, я не знаю, чому так старалася.
Якби ти могла повернутися, що б ти хотіла зробити?
Я б хотіла…
вирушити з Рьо в подорож.
Бо не могла собі цього дозволити.
А ще…
я хочу вибачитися перед ним.
У світі, який ми не бачимо, є купа невідомих фактів,
як-от атоми, електрони та елементарні частинки.
Наприклад, ми відчуваємо тривимірний простір.
Чотиривимірний, якщо додати час.
Ліза Рендалл, науковиця…
Воно стане вірусним.
Це геніально.
Ти це запостиш?
-Точно. -Гей…
Ясуко.
Не ріж зап'ястя, як Нана, добре? Це так дратує.
Усе гаразд?
-Ага. -Вибачте.
Давайте розглянемо слово «вимір».
Його визначають як індикатор для вимірювання простору.
Гаразд. Що таке один вимір? Це лінія.
Ось десерт.
-Гей. -О, Нано.
Я розумію, що померла, але…
Я можу вбити людину?
Я хочу декого вбити.
Слухай, Нано.
Не кажи таких речей.
Ми не можемо нашкодити людям у світі живих із цього світу.
Яка дурість.
Ви всі мертві.
Гей.
Зовсім не смачно!
Скільки я мушу стирчати в цьому пеклі?!
Нано.
Ходімо з нами?
Я хочу дещо показати.
Що?
Просто довірся мені й ходімо.
Усе, ходімо!
Що?
Що це таке?
Усі, хто помер і лишив дорогу людину.
Ми шукаємо разом…
тих, кого шукаємо.
Тих, кого шукаємо…
Я не знаю, про що ти шкодуєш,
але ми можемо тобі допомогти.
Гей, сюди!
Вибач.
Мені так шкода.
-Хіба не класно? -Мені повідомлення!
Я…
Є дехто, перед ким я хочу вибачитися.
Це обличчя вашої дитини. Ось очі й ніс.
Ось рот.
Я не хотіла помирати, доки моя дочка не народить.
Я боролася зі своєю долею, і ось я тут.
Цей світ доволі поблажливий, чи не так?
Я теж так думаю.
Я змогла довго пробути з ними.
Я більше ні про що не шкодую.
Весь цей час, спостерігаючи за дітьми, я зрозуміла…
що вони дуже сильні.
Спершу вони без мене і п'яти хвилин не могли нормально протриматися.
Іноді я це згадую.
Це неправда.
ДЕНЬ 32, НІЧОГО НА НАШІЙ ДОШЦІ ОГОЛОШЕНЬ ЖОДНОГО ПРОГРЕСУ НА «ХОКУТО ТБ»
Отакої. Майкле!
Гей, ти чого тут спиш?
Ходімо до твоєї кімнати. Пане Танако, допоможіть.
Добре.
Прокидайся.
Майкле, готовий?
Раз, два, підйом.
Усе, тепер ідемо.
Який він п'яний!
Просувається добре?
Так. Я люблю писати.
Проте не бачу кінця.
Акіро, твоя черга.
Розповідай.
Що? Ні. У мене немає нічого цікавого.
Ти завжди уникаєш питань про себе.
Справді?
Я хочу знати, яким було твоє життя.
Мінако,
я відчуваю дух журналіста.
Твоя правда.
Але…
Мабуть, я не проти розповісти.
Про причину,
з якої я не можу піти на той бік.
Це твоя…
Так.
Мій тато виглядає впертим, так?
Я завжди був хворобливим, тож для мене
його існування було найстрашнішим у світі.
Твій обід смердить.
Що? Вона піднімає.
Що вона із цим робитиме?
Невже їстиме?
Це огидно.
От посміховисько.
Вона мене чимось забризкала. Фу.
-Усе гаразд? -Гидота.
Нано.
Ясуко!
Ясуко, пробач!
Нано…
Чому?
Нано.
Нано, чому…
Ясуко, пробач мені.
Пробач, Ясуко.
Мені так шкода.
Чому, Нано?
Нано.
Я практично жив у ліжку.
Я був сином власника ранчо, але нездатним до фізичної праці.
Я завжди думав,
що тато не приймає мене як члена сім'ї.
Коли мені сказали, що лишилися дні,
я подумав: «Чому я?»
Я стільки разів зривався на родині.
Робив їм дуже боляче.
Гадаю,
із цієї причини я не можу рухатися далі.
Мій тато, який в житті жодної книги не прочитав,
вже багато років пише роман.
Історію про мене.
Якби я був живий…
гадаю, він би не писав роман.
Або все одно писав би. Я вже не дізнаюся.
Але це зробило мене щасливим.
Здається, я нарешті пізнав свого тата.
АКІРА ЗРАДІВ НОВОНАРОДЖЕНОМУ ТЕЛЯТІ…
Проте…
хотів би я його знати, поки ще був живим.
Нано.
У тебе тут безлад.
Вибач.
Що ти пишеш?
Я записую все, що сталося, відколи я сюди потрапив.
ПЕРШ НІЖ ПЕРЕЙДЕШ «НА ІНШИЙ БІК» (РОБОЧА НАЗВА) РОЗДІЛ 14
Щось не так?
Знаєш…
я вибачилася.
Але…
ніщо не змінилося.
Чому?
Я впевнений, одного дня…
твій голос почують.
Не хвилюйся.
Це не відповідь.
Можеш узяти почитати.
Бувайте.
-На добраніч. -На добраніч.
Мінако!
Мінако, він живий!
Твій син! Він живий!
Він живий.
ХОСІСУНСЬКИЙ ДИТЯЧИЙ ДІМ
Ми почекаємо тут.
У Рьо знову температура.
Це вже тиждень. Завтра знов поведемо його до лікаря.
Гаразд.
Матусю.
Рьо, завтра підемо до лікаря, добре?
Я хочу до матусі.
Я знаю.
Упевнений, ми її знайдемо.
Рьо.
Пробач, що залишила тебе самого.
Матусю.
Ти там?
Так.
Я тут.
Я хотіла перепросити.
Я їхала забрати тебе зі школи,
але мене змило цунамі.
Вибач.
Мамо, ми поїдемо додому разом, так?
Якби ж я могла.
Я завжди житиму тут?
Пробач мені.
Я за тобою наглядатиму, і так ти не будеш один, добре?
Добре.
Матусю.
Розкажи мені історію на ніч.
Звісно.
Яку ти хочеш?
Про щось цікаве, що ти нещодавно робила.
У тому світі, в якому я зараз,
усі одне одному допомагають знайти їх коханих.
Як на параді.
Як цікаво!
Мені вони допомогли знайти тебе.
Зрозуміло.
Тоді твоя черга допомагати всім.
Так.
Це точно.
Пане Танако.
Так?
У мене є одна незавершена справа.
Допоможете?
Якщо це в моїх силах.
Акіро.
Не дивися так, наче у тебе вщент розбите серце.
Про що ви говорите? Я так не дивлюся.
Так, але Мінако була лисицею.
Якби я був молодшим, я б…
Фу.
Що?
Що значить «фу»?
Фу!
Мінако.
Я повернулася.
Ходи сюди.
Хочеш кави?
Дякую, Каорі.
Майкле.
Я не подякувала належним чином.
Дякую.
Припини. Я червонію.
Твій фільм.
Закінчімо його.
Що?
Я залишуся до тих пір. Ти ж хочеш, щоб вона побачила?
Припини це, бо зараз розплачуся.
Гаразд. Я це зроблю. Так.
Фільм буде неперевершений.
Нано, ти теж.
Що? Не бути цьому.
Нано, це обов'язково.
Нізащо.
-Танако. -Так.
Неси камеру.
Як забажаєте!
Гаразд.
До справи.
-Мотор. -Так.
Дубль перший.
Готуйся, старт!
Відтоді минуло 50 років.
Фільм майже завершено.
Головний герой, Коґа,
вірив у революцію і присвятив себе студентському протесту.
Але боячись, що його спіймають,
він вирішує повернутися до Токіо в день протесту…
без своєї дівчини.
Він утік.
Який дурень.
Коґо, чекай!
Пробач.
Я не можу почати революцію.
І не треба.
Просто залишся зі мною.
Ми ще зустрінемося. Обіцяю.
Тож Коґа кинув студентський протест
і втік до Токіо.
Це продаватиметься.
Майко вийшла заміж за Сасакі.
А Коґа поховав себе під роботою.
Вони обоє жили своїми життями, наглухо закривши спільне минуле.
Відтоді минуло 50 років.
ХОСІСУНАДЗА
Коґа знову повернувся до Окінави.
Спогади про той день повертаються до нього, наче це було вчора.
Майко…
Він абсолютно вжився в роль.
Ви Міцуру Коґа?
І за дивним збігом
Коґа зустрічається з онукою Майко.
Що? Це я?
Ви знаєте мою бабусю, так?
Га?
То ти Майко…
Підіть до неї.
Бабуся дуже хотіла вас побачити.
Знято!
Ти що, вундеркіндка?
Ти неймовірна!
Чарівно!
Дивовижно!
Нано!
Припиніть.
«Підіть до неї».
-Майкле, не треба! -Він з мене дражниться.
Он як.
Ти пішла раніше за мене.
Коґо!
До побачення!
Коґо,
живіть на повну.
Коґо!
Майко.
Майко!
Коґо!
Майко!
Майкле.
-Ні. Чекай, Майкле. -Майкле!
Майкле!
Що сталося?
Майко!
Майкле!
Майко!
Запустимо на великому екрані!
Точно.
Що таке?
Щодо цього.
Я хочу декому віддати цей фільм.
Але мені дуже соромно робити такі речі.
Ви б не могли зробити це за мене?
Що? Зробіть це сам.
Я знаю, але…
Майкле.
Ходімо разом.
Я піду з тобою.
Ці товариські стосунки — це непогана річ.
Гаразд.
Я… піду.
Серйозно? Тут стільки людей.
Так. Неймовірно.
Зараз, народ.
Я вам хочу дещо показати.
Ходімо зі мною.
Сюди.
Дивіться!
Бачите?
Майкле, це ти?
-Ти солідний продюсер. -Не треба лестити.
Ти не брехав.
Звісно, не брехав.
Я думала, брехав.
Ми всі так думали.
Дивіться.
Нічого собі!
«ЦЕ БУДЕ СВОБОДА»
Я нервую.
Я такого зовсім не вмію.
Усе буде добре. Ми тебе чекатимемо тут.
Я передумав.
Ми прийшли аж сюди.
Але…
Коґо. Це ти?
Сасакі?
Що це? Після стількох років.
Я хочу вибачитися перед Майко.
Дозволь побачити її.
Ходімо.
Сасакі, коли ти помер?
Два роки тому. Рак.
Зрозуміло.
Що це?
А, це…
Це мій новий фільм.
Він про мене, Майко і тебе.
Знімаєш навіть після смерті?
Чортів кіноман.
Це точно.
Це єдине, що я вмію.
Сюди.
-А ти? -Лишатимуся з ним, доки літак не полетить.
-Ні, Річарде! Що сталося? Учора ти казав… -Я вчора багато чого казав.
Майко, ти зовсім не змінилася.
Вона завжди тобі симпатизувала.
Але обрала тебе.
Знаєш…
я досі думаю про той час, який ми там провели.
Ми не могли почати революцію.
Але…
ми були єдині. Це я точно знаю.
Майко.
Вибач.
Ну привітики.
Усе гаразд?
Це було чудово. Неперевершено.
Ти не віддав це їй?
Якщо так подумати, фільми вдома не подивишся.
Віддам, коли він буде на DVD.
Але ж на DVD його не буде.
Та все гаразд.
Ну що, ходімо додому?
Слухайте, всі.
Чому б нам не влаштувати кінопоказ?
Ми можемо всіх запросити.
Чудова ідея.
Я сам збирався це сказати.
Справді?
Так.
-Зробімо це. -Так.
Гаразд. Вирішено.
Майкле, ми готові.
Усім доброго вечора. Я Майкл.
Я змусив друзів допомогти мені, і ми змогли завершити фільм.
Цей фільм здатен змінити епоху.
І ще, я вважаю, він поєднує минуле і теперішнє.
«Знімаєш навіть після смерті?»
Так сказав мій друг. Але перемагає той, хто щось робить першим.
Сподіваюся…
фільм вам сподобається.
Отже,
у мене є ідея нового фільму.
Ще один?
Автобіографія.
Я хочу зняти фільм про час, який я провів тут.
Майкле, це моя ідея.
Тоді зробимо це разом.
Це буде шедевр.
Я не дозволю.
Ні?
Мінако.
Усе гаразд?
А, так.
Просто… ще не сп'яніла.
Я теж.
Чесно кажучи, мені трохи незручно.
Пане Танако.
Так?
Як воно — бути на тому боці?
Я не можу сказати.
Що?
Пан Танака — на кшталт нашого наглядача.
Чому ви мені не сказали? Це так стрьомно!
Та годі, кажи вже.
Ви скоро дізнаєтеся.
Танако, який ти твердолобий!
Знаєте що?
Знімати фільм було весело.
Правда?
Фільми — це чудово.
Купка дорослих пристрасно працюють заради тієї самої мети.
Це неймовірно.
-Так. -Згодні?
Нано.
Зніми ще фільмів, добре?
-Можеш взяти нотатки в моїй кімнаті. -Працюй, Нано!
Чому тільки я?
Акіро.
Решту залишу тобі.
Обов'язково ретельно передай усе в цьому світі.
Я тебе не підведу.
Завжди будьте в стані атаки. Не програвайте, добре?
З ким він змагається?
Давайте вип'ємо.
Тост.
Будьмо.
-Будьмо. -Будьмо.
Їжа ще лишилася. Їжте-но!
Їжмо.
Можна мені трохи?
-Тримай смажену курку. -Один шматочок.
Дякую.
Ось смажена…
-Стільки? -Так, дякую.
Ще трохи…
…ЗВУК ХВИЛЬ І ПОРОЖНІЙ ПЛЯЖ
Стук-стук.
Усі сплять?
Так.
Майкл заснув під час розмови.
Він справді сповнений енергії.
Прошу.
Дякую.
Ти продовжиш писати?
Так.
Гадаю, писатиму, доки тато не закінчить роман.
Зрозуміло.
Не забудь написати про мене.
Авжеж.
Ти будеш головною героїнею.
Не треба. Я хочу маленьку роль.
Я хотів побути з тобою…
трохи довше.
Чого б це?
Ну я це…
ти мені подобаєшся.
Із чого це зізнання?
Це дивно?
Так, це дивно.
Цікаво, чи було б усе інакше,
якби ми зустрілися, коли були живі.
Цього ми не дізнаємося.
Так.
Акіро.
Дякую. Було цікаво.
Мені теж.
Дякую.
Ходімо.
Передаю тобі.
Обережно, ззаду.
-Дякую. -А із цим що?
Сюди, посередині.
Гаразд. Так.
ХОСІСУНАДЗА
Ого, скільки людей.
Рьо.
-Давно не бачилися. -Так.
Час ще є. Вип'ємо чаю?
Так, звісно.
Ти виріс.
Дякую, що прийшов.
Ти вперше в Токіо?
Так.
Тут стільки людей.
Так, порівняно з тим місцем.
Це точно.
Ти наступного року закінчуєш школу?
Так.
Вже знаєш, чим хочеш займатися?
Я не зовсім певен.
Але, можливо, я б хотів займатися тим, що й мама.
Будь ласка, розкажи мені про маму ще.
Так, звісно.
Я дуже чекаю на сьогоднішній фільм.
Так, рада це чути.
Нано!
Скільки літ…
О, привіт!
Давно не бачилися.
Привіт.
Клас!
Квитки, будь ласка.
-Сюди. -Другий зал, будь ласка.
До зустрічі.
Гарного перегляду.
Я нервуюся.
Так.
ПАРАДИ
ФІЛЬМ НАНИ ДЕЙТ
ПАМ'ЯТІ «МАЙКЛА»
Переклад субтитрів: Ольга Галайда