Det er alt omkring forholdsreglerne.
Hvis du ikke har problemer, så skriv under,
og vis mig dit kørekort.
TAIYO ASANO
ANSØGNING OM BESØG FORHOLD: FJENDE
Proceduren er nu fuldført.
Jeg viser jer dig, så vent derovre.
Mange tak.
Vær forsigtig, okay?
Hvis der sker noget, så sig til med det samme.
Vi kommer alle løbende.
Der sker ikke noget.
Vi ses.
Jeg går nu.
Klarer han sig alene?
Det var Taiyo, der sagde, han ville gøre det alene.
Derfor fik han sin sølvrangslicens...
...for at tale med den fyr.
Hvor underligt.
MAKOTO KAWASHITA EKS-LEDER AF KRIMINALSYNDIKATET "TANPOPO"
Jeg kan fornemme hende inde i dig.
Hun sendte dig hertil, ikke?
Jeg har en besked fra Tsubomi Yozakura.
"Jeg afslutter det hele."
"Vær sød at dræbe mig."
MISSION: YOZAKURA FAMILY
Jeg kan intet huske af det.
MOLEKYLÆRBIOLOGI
Navnet på bjerget, jeg blev født på.
Min yndlingsfarve på blomster.
De dufte, der gør mig nostalgisk.
Ikke engang hvordan jeg mødte lægen.
I stedet bliver jeg bare stærkere af min smerte og vrede.
Jo mere jeg længes efter frihed, jo mere afskyr jeg folk.
Den "normale" fremtid, som du og jeg talte om, doktor...
...får jeg højst sandsynligt aldrig at se.
Jeg vil heller ikke være i stand til at dø.
Jeg vil fortsætte med at leve som den mig, der ikke længere er mig, ikke sandt?
I disse tider kan vi ikke længere leve, selv hvis vi vil.
Det er ikke anderledes end ikke at kunne dø, selv hvis man vil.
Men i den fjerne fremtid, hvis forskningen på ens krop forbedres,
når man kun er en skal af sig selv...
...kan jeg måske endelig lade dig hvile i fred.
Det er noget at se frem til.
Jeg regner med dig, dr. Kawashita.
I løbet af de sidste par årtier
troede jeg, at de minder, der tjente som hendes fundament, var forsvundet.
Hvem vidste, at der stadig var nogle tilbage?
Så den kvinde havde ret?
Jeg opfylder Tsubomis ønske.
Jeg vil fortælle dig...
...hvordan du kan ødelægge Tsubomi Yozakura.
Du og jeg var begge fortryllede af Yozakuraerne.
Tsubomis blod er vores bånd.
Så lad os udslette denne forbandelse.
Blomsterne blomstrede også på dig, ikke?
Someininen i Tsubomis blod er helt anderledes
end hendes efterkommeres og langt mere ondskabsfuld.
I bytte for at give sin vært magt dræner den den uundgåeligt for liv.
Da jeg førhen gav forsøgspersonerne det,
holdt ingen af dem en uge.
Jeg har formået at forfalske det med alle mulige behandlinger,
men det kan ikke sådan her.
Snart dør jeg.
Dette blods forbandelse blottede sine hugtænder mod sin stamfader.
Hendes krop var i stand til at opretholde en mirakuløs balance,
men da den smuldrede, var det et helvede.
Kraften til at æde hendes krop væk og kraften til at helbrede den.
Disse modstridende kræfter stødte sammen, accelererede...
...og fordrejede hende og forvandlede hende til noget andet.
Spirebogen...
Du kunne ikke læse den, vel?
Den var skrevet med farveløst blæk lavet af Tsubomis blod.
Man har brug for en særlig kraft til at læse det.
Og den kraft er...
...Den 10.000 blomster store Blomstring...
...en ældre og stærkere opvågning end Blomstring.
For at erobre og bruge kraften af det blod, der fortærede mig...
...i sidste ende kunne jeg aldrig mestre den evne.
Selvom det er uundværligt for at ødelægge Tsubomi,
er det også et tveægget sværd.
Mens Tsubomis blod skaber ødelæggende kraft,
giver det også genklang hos andre.
Ligesom du og Tsubomi stiftede et bånd,
ligesom jeg fornemmede forbindelsen mellem jer to...
...deler dem med det samme blod også deres følelser.
Han vil nok indse, at du og jeg taler.
Den anden person end os, der fik det blod...
Nej.
I hans tilfælde er det det mindste af det.
Det er nok.
Det er overmenneskelig hørelse.
Jeg har ikke længe at leve, men du er her for at lukke munden på mig?
Det er stadig for tidligt for ham.
Hvor kom han fra?
Kawashita, er det bare dit ego, der taler om hende?
Det er dig, der er egoistisk.
Godt gået, Taiyo. Du er blevet hurtigere.
Øger du farten på din hurtige dømmekraft,
vil du gøre endnu større fremskridt.
Far. Der er så mange ting, jeg gerne vil tale med dig om.
Men lige nu taler jeg med ham.
Så hvis det ikke gør noget...
...må jeg bede dig gå.
Yozakura Jujutsu, Kumite-vandfaldet.
Forårskuling!
Vi køber tid til dig.
Bliv ved med at gøre dit arbejde.
Modtaget.
Skal vi fortsætte vores samtale?
Hvad sker der derude?
En underjordisk eksplosion.
Adgangen er afskåret!
Fader.
Jeg har gjort 100 Kengo-dukker til politi og specialstyrker til at evakuere civile.
Jeg har omkonfigureret politiet og trafiknetværkene
til at udpege dette sted som et lukket område.
I kan rase til jeres hjertes lyst.
Tak, alle sammen.
Spørgsmålet er, hvor længe kan vi holde ham i skak?
Det kommer an på.
Hvis han er i form, måske højst fem minutter?
Mine børn...
...sikke I alle er vokset.
Under angrebet på palæet kunne jeg næsten ikke holde igen.
Sandheden er, at lige nu vil jeg kramme jer så hårdt, at I knækker.
Hver gang jeg hørte om jeres bedrifter, bankede mit hjerte med stolthed.
Det faktum, at vi er genforenet, må være...
Nok farce, fader.
Vi vidste, du kom.
For at forhindre Kawashita i at afsløre sandheden.
Det er rigtigt.
Den dag, hvor du, mor og Mutsumi Yozakura pludselig forsvandt...
...havde du dræbt dem begge.
Hvor er du nu, Kyoichiro?
De tre er ikke i villaen eller vores anden bolig.
Jeg har fundet dem.
De er alle tre her,
lige for øjnene af mig.
Okay. Jeg tager derover nu!
Er de i sikkerhed?
Ja.
Var det far...
...der tog mor?
Ved Mutsumi det?
Hun har lige fundet ud af det.
Vores forældre døde den dag.
Det er for sent til frelse eller anger fra dig.
Gå tilbage til at være et minde, fader.
Ah...
Mine børn, der er blevet så stærke og smukke...
...og smukke, kalder mig "fader".
Al den glæde og kærlighed, jeg føler...
Jeg tror ikke, jeg kan klare det.
Du taler om den dag, hva'?
God timing.
Når jeg fortæller Tsubomis historie, kan jeg ikke udelade Momo.
Lad mig fortælle dig om det, også hvad jeg kun kan gætte på.
For fire år siden, da jeg arbejdede på Tsubomi og administrerede Tanpopo,
dukkede han op foran mig med sin kone og datter i sine arme.
Det er okay, dr. Kawashita.
Endelig er min krop her nu.
Tak, Momo.
Mit barn...
Hvorfor dukkede Yozakura-overhovedets mand op med sin kone og sit barn?
Hvorfor kaldte Tsubomi denne mand "mit barn"?
Midt i min forvirring resonerede den massive mængde af someinin i hans krop...
...med Tsubomis blod i mig og fortalte mig, at det var sandt.
Mutsumis far er Tsubomis barn?
Nej, det er ikke så enkelt.
De eneste fødselsattester, der findes for Tsubomi, er for anden generation.
Men Momos DNA og hans krop, lavet af someinin-krystaller...
...fik mig til at drage følgende konklusion.
At biologisk set er Momo Yozakura den samme som Tsubomi Yozakura.
Køn, alder,
udseende, personlighed...
...forskellige på alle måder.
Men der er ingen tvivl om...
...at Momo Yozakura er en anden Tsubomi.
Hvirvelvind.
- Vandgud. - Vandgud.
Godt samarbejde.
Tungt...
...hårdt...
...voldsomt...
...stærk.
Jeg forventer intet mindre af jer.
Det virker ikke.
Statistikken for hans udholdenhedsdata og hans biometri er totalt smadret.
Er den her i stykker?
Nej, mine receptorer opfanger også abnormiteter.
Og selv mine øjne kan ikke fange nogen information.
Han er ikke fader længere.
Han er noget andet.
Ja. Han er et monster.
Når someinin i Yozakura-blodet stimulerer cellerne, er det Blomstring.
Men Tsubomis blod konverterer selv cellerne til krystalliseret someinin.
Hele kroppen forvandles til højenergisk krystalliseret someinin.
Det er den store Blomstring af 10.000 blomster.
For et barn er deres far en absolut allieret...
...deres sindsro, deres støtte.
Barnets glæde deles,
og hvis der udgydes tårer, holder jeg dem tæt.
Jeg ville blive ved jeres sider for evigt på den måde.
Men...
...hvis I vil afvige fra den fremtid, jeg håber på...
...må jeg stå i vejen for jer.
Lige nu er tiden inde til gøre det.
Hvor meget I end hader mig...
...hvor vrede I end er på mig...
...så elsker jeg jer alle.
- Hold nu kæft! - Hold nu kæft!
Familiesammenkomster er sjove.
Sikke sjove de er!
Venner!
Vent.
Han er ikke en, man kan stå imod.
Kawashita!
Det kan man kalde en sen opvågning.
Jeg har ingen bekymringer om, hvad der vil ske med mig.
Prøver at eliminere mig, når jeg er en hindring.
Det viser bare, hvor lidt jeg er værd.
Blomstring er en forbedring baseret på menneskekroppen...
...men den store Blomstring af 10.000 blomster genopbygger kroppen fra basen
og forvandler den til selve kraften.
Det er en enorm kraft, men du kan ikke selv styre den.
Uanset hvad kræver det en intervention fra rodens oprindelse, Tsubomi.
Hvis du vil mestre det, er der kun én måde.
Øg koncentrationen af Tsubomis blod,
og kom tættere på Tsubomi.
Ja, for eksempel...
Jeg er krystalliseret someinin, der bliver overtaget af Tsubomi.
Du kunne måske absorbere mig.
Hvis vi kombinerer den Tsubomi, der eksisterer i os begge,
kan vi måske overkomme den store Blomstring af 10.000 blomster.
Det ville åbne muligheden for at bekæmpe dem.
Men på den anden side er der også en god chance for, at hun vil fortære dig.
Hvad vil du så gøre?
Jeg behøver ikke tænke på det,
når det er for min families skyld.
Så du ville slå dig sammen med manden, der dræbte Asano-familien
for at redde Yozakura-familien?
Som jeg troede, er du ikke et normalt menneske.
Jeg fornemmer absorbering.
Så de bruger den risikable metode, som det femte hoved informerede mig om.
Jeg må stoppe det.
Fader, det må være nok.
Lad os afslutte det nu.
Jeg er glad for at se, at I alle er blevet stærke.
Men I er stadig under udvikling.
Lad os mødes igen...
...når I har blomstret.
Endnu en eksplosion?
Nej, dette er... et vindstød.
Du kom bare lidt for sent, Momo.
Allierede du dig med ham for at besejre mig?
Hvorfor ændrede du mening?
Jeg har slet ikke ændret mig.
Det er tiderne, der har ændret sig.
Din familie er som et mareridt.
Nej, I er selve mareridtet.
Men det mareridt...
For mig var det en god drøm.
Min drøm, Tsubomis ønske, dine hensigter...
...selv et kæmpe træ, der har spredt sine grimme rødder, vil forfalde en dag.
Og badet i sollyset, som det gamle træ engang blokerede...
...vil nye kirsebærblomster gro.
Jeg hader dig fra bunden af mit hjerte,
men jeg har sympati for dig, fordi du ikke kan vågne.
Jeg tager afsted.
Vi blev født i denne elendige verden...
...og kan kun dø.
En dag, når folk som dig bliver normen...
Det er så langt inde i fremtiden, at det gør mig ør.
Jeg kunne ikke se fremtiden med dig, men jeg kunne overlade den til nogen.
Den flygtige drøm, jeg så med dig, var en behagelig drøm.
Mange tak, hr. Kawashita.
Godnat.
Ja.
Ræven skriger og danser i den frosne sne
Mens mennesker dagdrømmer
Den springer i månelysets nat
Det forfaldne kirsebærtræ bliver til et tegn på forår.
De grene, som Tsubomi plantede og Kawashita plejede...
...vil få de omkringliggende træer til at blomstre.
Jeg vil våge over dig, Taiyo.
KAWASHITA LÆGEKLINIK
Makoto Kawashita.
Læge i den tidligere japanske hær.
Efter krigen var han involveret i titusindvis af forbrydelser,
mens han var leder af forbrydersyndikatet Tanpopo.
Døde i varetægt hos Spionforeningen.
Han var 108 år gammel.
Tekster af: Thomas Nicholson