Všichni jsou trochu…
divní?
Během mise si toho hodně vytrpěli.
Chápu. A co ty, Taiyo?
Nejsi unavený?
Jasně, trochu.
Ale chci mít doma pořádek.
S tím ti pomůžu!
Vytřepat!
Promiň, Taiyo.
Stejně jsem už chtěl novou tapetu.
Teď víme, že je to odolné vůči zemětřesení.
A koupelna se celá třpytí.
Díky moc, Ai.
Neboj, Ai.
Taiyo myslel každé slovo vážně.
Stačí, že jsi chtěla pomoct.
Díky, Mutsumi.
Ale…
Dej si rýžovou sušenku na rozveselení!
Tyhle jsou teď moje nejoblíbenější!
Mutsumi, dala by sis k večeři vepřové kotlety?
Půjdu teď nakoupit, jestli ti to nevadí.
Nakoupit? Vepřové kotlety!
Já dojdu nakoupit maso!
Ty, Ai?
Jasně! Dojdu tam!
Ty víš, jak nakupovat, Ai?
Je to to místo s červeným prasetem vepředu, že?
Vím to, protože tam chodíš vždycky!
Ale nikdy jsi tam nebyla úplně sama.
Poznám, které maso je chutné!
Voní jako tráva a nebe.
Chci tam jít!
-Chci tam jít! -Tak dobře.
-Chci tam jít! -Dobře, tak tě tam teda pošleme.
Jupí!
MISE: RODINA YOZAKURA
-Až budeš přecházet silnici… -Zvednu ruku!
Když se ztratíš?
Najdu policistu!
Když k tobě přijde někdo cizí?
-Tak ho zmlátím! -Výborně!
Řekneš prodavači: „Vepřovou kýtu a vepřové řízky jako obvykle,
30 kilo od každého, prosím.“
Dobře!
Tak já jdu!
Mám stejný strach jako ty.
Budeme ji tajně sledovat, jo?
Ale ne tenhle převlek, jo?
Cože?
Při přecházení silnice zvedni ruku!
Ai dokázala přejít silnici.
ČERVENÉ PRASE DNES SPECIÁLNÍ SLEVA
Prosím, dejte mi něco!
Dobrý den!
Ai nakupuje úplně sama!
Teče ti z očí a nosu, Mutsumi!
Promiňte, slečno. Dnes je všechno vyprodáno.
Cože?
Vyprodáno?
To je neobvyklé.
Bude místo toho stačit hovězí?
Vepřové kotlety.
Pane, odkud máte to maso?
Odkud? Myslíte, kde se vyrábí?
Prodávám druh Ouka Buta…
Slečno?
Kam Ai jde?
Pojďme za ní!
POLICEJNÍ STANICE
Ouka Buta?
Jo, to maso je vynikající.
Myslím, že je to místní specialita z vedlejší prefektury…
Děkuji!
Prosím, ať není ztracená nebo na útěku.
Ouka Buta!
Moc rychle!
STANICE VÝCHODNÍ OUKA
Do města Ouka Buta jeďte touhle linkou až na konečnou.
Takže půjdu po téhle trase, ano?
Díky, paní!
Vzdaluje se nám!
Ouka Buta? Jsou tu sice farmy,
ale nejchutnější jsou
divocí Ouko-tonushi, kteří žijí v horách za touto řekou.
Díky, dědo!
Co?
Neříkej mi, že je Ai půjde lovit sama.
To snad ne. Proč by zacházela tak daleko?
Možná se chce ujistit, že budeme mít maso.
Páni!
To jsou ale krásné hory!
Tohle je pohoří Benizakura, co?
Takže jde po těch Ouka Buta.
Větší kusy chované v těchto bujných lesích
jsou známé jako vzácná pochoutka.
OUKA BUTA
To… něco…
je něco?
Ještě to nedokážu přečíst,
ale vypadá to úžasně!
Umírám hlady.
STROM
Nepoživatelné.
Poživatelné.
Nepoživatelné.
Jedlé, ale chutná to hnusně.
Jedlé!
Podívej se na ni, Taiyo!
Třídí jedovaté rostliny a houby podle pachu!
Ai je tak úžasná!
Pravda, to je úžasná přirozená intuice.
Co?
Zase někam míří?
Hele… bude Ai v pořádku?
Počkej, Taiyo. Tamhle.
-Co? -Co?
Tak čerstvá!
Chytila pořádnou rybu!
Teď chytím neuvěřitelné maso…
a dám si úžasné vepřové kotlety!
Jo!
Kdo by si pomyslel, že uvidíme, jak moc Ai vyrostla, při obyčejné pochůzce?
Co že to bylo za pochůzku?
Aiiny uši slyší všechno!
Když zavrčím a zařvu, uslyší mě až na Měsíci!
Když zavrtím ocasem, způsobím bouři!
Hele, Mutsumi, už bude pozdě,
nepomůžeme jí?
Ale Ai se tak dobře baví.
Chci ji nechat objevovat, co srdce ráčí.
Cože?
Jsem zpátky u toho žaludového stromu.
Zajímalo by mě, kde teď zrovna jsem.
-Ztratila se? -Ztratila se?
Tak se podíváme.
Když se ztratíš…
Já vím!
Policista!
Kterého tady nenajde.
Tak jo.
Nemám na výběr.
Tak se podíváme. Kde tady najdu policistu?
Holčičko.
Co tady děláš?
Zařídil jsem, že můj pach je taky zamaskovaný.
Budu předstírat, že jsem místní, a ukážu jí cestu domů.
Divné lidi mám prý povalit na zem!
To je ale hodné dítě! Dělá, co se jí řekne!
Promiňte, že jsem vás povalila.
Vůbec jste nebyl divný, dědo, že ne?
Dědo, vy voníte stejně jako moje rodina.
Opravdu?
To je zajímavé, holčičko.
Páni, to je naše Ai!
Takže protože měli v řeznictví vyprodáno,
vydala ses do hor, abys ulovila nějaké maso?
Bylo to tak, Ai? To je působivé!
To bych neřekla.
Ale tvoje rodina se o tebe musí bát.
Je v pořádku být nadšená, že děláš pochůzku,
ale je načase, abys šla domů.
Nemůžu. To maso je opravdu dobré!
Když ho sní, bude jim líp!
Takže ho přinesu domů, ať to stojí cokoliv!
Vážně?
Proč jsi tak odhodlaná?
Chci, aby se Taiyo a ostatní cítili lépe.
Já jsem zůstala doma, ale když Taiyo a ostatní šli ven,
myslím, že se něco stalo.
Protože jsem zachytila smutný pach z Taiya,
Mutsumi a všech ostatních.
Všichni jsou na mě moc hodní.
Takže i když to mají těžké,
nechtějí, abych se bála nebo byla smutná…
takže to přede mnou tají.
Proto se jich na to nikdy neptám.
Ale mám je všechny moc ráda a chci, aby byli v pořádku.
A protože chci, aby byli v pořádku,
snažím se tuhle pochůzku vyřídit.
Chápu.
Jsi úžasná, Ai.
Tak dobře. Měla by ses snažit, dokud nebudeš spokojená.
Ale ať ti to netrvá moc dlouho, aby si nedělali starosti.
Dědo…
Mám teď nějakou práci, tak zatím!
Díky, že jste mi ukázal cestu domů!
Dobrá práce, Taiyo.
Počkáme na stanici na úpatí hory.
Jo.
Vepřové kotlety!
Všichni budou mít velkou radost!
Ahoj! Ai!
No tak, jdeme domů!
Taiyo? Mutsumi?
Co?
Co tady děláte?
Co je to za věc?
Já nevím.
Můžeš to vzít ke stolu?
Dobře!
Vepřové kotlety, všichni!
-Páni! -Úžasné!
Takže tohle je to „Ouko-tonushi“?
Velmi vzácné i mezi Ouka Buta.
Tenhle kus dorostl do maximální velikosti.
Tak se do toho pusťme!
Pojďme jíst!
Prosím, dejte si!
Moc dobré!
Ai, to je tak dobré!
Lady Mutsumi, tady je dnešní program.
Budete kontrolovat produkty u výrobce zbraní Donpachi.
A večeřet budete s obranným sdružením Omamori.
Díky, Ayako.
Nemůžu dopnout sukni.
Ona se snad srazila.
Nezpackali něco v čistírně?
Čistírna.
Mutsumi!
Hele! Futaba mi uvázala stuhu!
Co?
Je to měkké.
Máš měkké bříško, Mutsumi!
Je měkoučké!
Ne, že bych nevěděla, jak se to stalo.
Vím, že jsem se poslední dobou trochu přejídala.
Jídlo jsem si vždycky užívala jako každý jiný.
Kvůli bezpečnosti skoro vždycky jezdím autem.
A kvůli práci chodím na spoustu večírků.
A když pracuju u stolu, vždycky mám nějakou svačinku…
k zakousnutí.
HMOTNOST / OBVOD PASU / KREVNÍ TLAK
Jako hlava rodiny Yozakurových mám povinnost starat se o své zdraví.
Páni!
Ale poslední dobou…
TAJEMSTVÍ
Přiznávám, že jsem byla trochu laxní.
Nemůžu zanedbávat péči o vlastní zdraví.
Jako tvář rodiny Yozakurových, jako podporovaná mladší sestra…
MUSÍM VYHRÁT
…a především…
jako Taiyova žena chci být svědomitá!
Aspoň to jsem si myslela.
Proč?
Proč…
chutná dort uprostřed pracovního dne tak dobře?
Znovu jsem bez přemýšlení otevřela ledničku!
Ochutnávání je důležité, ne?
Dáme si je spolu?
Jasně, proč ne?
Nemám žádnou vůli.
Myslím, že tohle sama nevyřeším.
Tajemství, jak nepřibrat? Já nevím.
Nikdy jsem se nepřejídala a nikdy jsem nepřibrala,
takže nevím, co ti poradit.
Netuším, jak na tohle reagovat.
Ptát se členů naší rodiny nemá smysl.
Náš metabolismus a spotřeba energie jsou na úplně jiné úrovni.
Náš životní styl ti nepomůže.
Piješ tohle každý den a vůbec to na tebe nepůsobí.
To proto, že všechny kalorie spálím mozkem.
Poslední dobou mi udržuje mozek v tempu aplikace Lovec staříků.
Zhroutíš se. Měla bys toho nechat.
Lidské tělo touží po výživě.
BRAMBOROVÉ CHIPSY
Mutsumi, měla bys být ke svému tělu upřímná.
Tohle máš ráda, viď?
Velká ségro…
Ty jsi tak zlá.
Má pravdu, Mutsumi! Už na to nemysli.
Nic nemůže být svůdnější než to, jaká skutečně jsi!
Nejen to…
Kdybys měla byť jen o jediný pikogram méně,
byla by to nesnesitelná ztráta pro celý svět!
Ten pitomec vážně nezná cestu k ženskému srdci.
Nesnažím se zhubnout kvůli tobě, velký brácho.
Ztrať se.
Moje mladší sestry jsou tak chladné.
Požádám o radu ostatní.
Jsi připravená?
Jdeme na to, Mutsumi.
Začínáme!
Velký brácho.
Nemůžu se hýbat. Počkej…
Moje chyba!
Myslel jsem, že hrát hru o přežití bude zábava a způsob, jak zhubnout.
Byl jsi tak rychlý, že jsem nemohla udělat ani krok.
A tenhle oblek…
je fakt těžký.
Ale vždyť jsem ti ho zlehčil na 50 kilo.
AIRSOFT MOMOKO ODOLÁ LEHKÉ STŘELBĚ
Nemůžu se hnout!
Detox je moje specialita!
Nech to na mně.
Pokud v téhle speciálně postavené kamenné sauně,
zabalení do zahřívacích zábalů a léčivých masek,
vydržíme při teplotě 100 stupňů celou hodinu,
budeš brzy zase jako dřív!
Málem jsem detoxikovala i svou duši.
Myslel jsem, že jsi usnula, protože to bylo tak příjemné.
Moc na ni netlač.
Velký brácha Kengo vážně žije pořád na hraně.
Musíš zhubnout přirozeně.
Díky! Věděla jsem, že s tebou můžu počítat, Nanao.
Tak jo.
Tohle je lék na hubnutí, který jsem vymyslel.
Promiň, Nanao. Je to bezpečné?
Naprosto bezpečné!
Sám to používám.
Všechno je to organické, z bylinkového čaje.
Jsem z toho nervózní, takže to brát nebudu.
Jsem unavená?
Mám těžké tělo.
Ne, možná opravdu jsem těžká.
Co?
Nikde nevidím Goliáše.
Dobré ráno, Mutsumi!
Taiyo, proč jsi vzhůru tak brzo?
Slyšel jsem, že teď chodíš běhat, tak jsem si řekl, že se přidám.
Je tohle tempo v pohodě, Mutsumi?
Jo, je to akorát.
Nemusíš se o mě tolik bát, Taiyo.
Co?
Víš o mé dietě, že?
Vidím ti to na obličeji.
Hele, víš…
Omlouvám se. O nic nejde, ale tajila jsem to před tebou.
Dost tě to trápí, že?
Ať se rozhodneš tvrdě pracovat na čemkoli, budu tě podporovat.
Doteď jsem na tebe jen dohlížel.
Jsem neohrabaný a nevěděl jsem, co bych ti měl říct.
„Netrap se tím“ asi není to pravé.
A kdybych řekl: „Zhubla jsi“ nebo „Sluší ti to“,
když si to ty sama nemyslíš, nepotěšilo by tě to.
A než jsem se nadál,
přistihl jsem se, že nemyslím na nic jiného než na tebe, i během svých misí.
A pak mi to došlo.
Nebaví mě myslet na nic jiného než na tebe, Mutsumi.
Mutsumi?
Promiň!
Unavilo tě se mnou držet krok?
Ne. Jsem v pohodě.
Ne, vážně, nevypadáš v pohodě!
Vyvrtla sis kotník?
Bolí tě břicho?
Jsem v pohodě, jasné?
Já jen…
na chvíli mi ochably nohy.
Ponesu tě na zádech. Půjdeme domů?
To by ráda.
Mutsumi!
Hele!
Taiyo!
Mutsumi má zase pěkně ploché bříško!
Podívej se… Ai!
Dobře!
Oslavíme to dortem!
-Jo! -Jo!
České titulky Jana Uhlirova