Sklinda legendos apie žmones,
kurie sugeba kurti tokią tikrą muziką,
kad ji gali praskleisti šydą tarp gyvųjų ir mirusiųjų.
Prikviesti dvasias iš praeities ir ateities.
Senovės Airijoje juos vadino filiais.
Čoktavų žemėse – ugnies sergėtojais.
O Vakarų Afrikoje –
griotais.
Šis talentas padėdavo bendruomenėms,
tačiau kartais pritraukdavo blogį.
NUSIDĖJĖLIAI
Klarksdeilis, Misisipė 1932 m. spalio 16 d.
- Semi! - Ruti.
Ne.
Ateik, sūnau.
Viskas gerai.
- Semi! - Mano sūnų patraukė nuodėmė.
Bet Viešpats ragina mus surasti nusidėjėlius
ir parodyti jiems kelią.
Noriu, jog prisiektum man ir parapijiečiams,
kad paliksi tuos nuodėmingus kelius praeityje.
Pažadėk tai tuojau pat.
Padėk gitarą, Samueli.
Dėl Dievo meilės.
Padėk, Samueli.
Padėk ją.
diena anksčiau
Šįvakar brązginsi gitarą?
Labas rytas, panele Beatriče.
Papasakosi, ką sumanei,
ar man teks išgirsti iš kitų?
Geros dienos, Beatriče.
Pasimatysime per mišias rytoj ryte.
Vadinasi, iš kitų.
Labas rytas, mama.
Labas rytas, mielasis.
- Nenaudok jo kūnui, Samueli. - Na jau, mama. Tai tik muilas.
Išsausins odą.
Naudosiu, kol jis dar šlapias.
Vaikeli, na ir menkas tavo protelis.
Pirmyn. Eik.
Mama liepė keltis.
Labas rytas, Semi.
Nenoriu keltis.
Jūs – Hogvudas?
Jūs – dvyniai?
Ne, pusbroliai.
Na.
Štai.
Gerais laikais per mėnesį jie apdorodavo toną medienos.
Darbininkai gyveno viršuje.
Ką ketinate daryti su šia vieta, bičiuliai?
Tos grindys plautos?
Taip.
Kas ant jų buvo?
Maniau, buvote apsisprendę pirkti.
Bet kuo toliau, bernužėliai,
tuo labiau abejoju, ar jūsų ketinimai rimti.
Čia nėra bernužėlių.
Tik suaugę vyrai.
Turintys vyriškų pinigų.
Ir vyriškų kulkų.
Nenorėjau įžeisti.
Mes taip kalbame šiuose kraštuose.
Paimsim.
Lentpjūvę, įrangą ir žemę, ant kurios viskas stovi.
Kad mane kur.
Žinok, daugiau iš mūsų negausi nė skatiko.
Ir jei pamatysime tave ar kokį Kukluksklano narį
mūsų teritorijoje, nudėsime vietoje.
Šūdas.
Kukluksklano jau nebėra.
Labas rytas, tėve.
Siaubingai anksti atsikėlei, sūnau.
Kaip mėgsti sakyti:
„Kibk į darbą, neleisk, kad darbas įsikibtų į tave.“
- Teisingai. - Įvykdžiau savo dienos normą.
Taip. Padėjau čia.
Noriu, kad rytoj padėtum man per mišias.
Pirmasis laiškas korintiečiams, 10 sk., 13 eilutė.
Skaityk.
„Jums tekę išmėginimai
tėra žmogiški.
Dievas ištikimas.
Jis neleis jūsų mėginti virš jūsų jėgų,
bet padarys,
kad galėtumėte atlaikyti išmėginimą.“
Tėve, jei neprieštarausite, nenoriu pavėluoti.
Kur pavėluoti?
Ar yra svarbesnių vietų už Dievo namus?
Dirbau visą savaitę, tėve.
Noriu nors dieną nuo šito pailsėti.
Grosi?
Girtuokliams?
Paleistuviams, kurie pamiršta įsipareigojimus šeimai
ir prakaituoja vieni su kitais?
Grįšiu iki rytinių pamaldų.
Sūnau?
Jei įsivelsi į šokį su šėtonu,
vieną dieną jis atseks tave namo.
Pusbroliuk, išlįsk.
Du doleriai nelauks dėl 10 ct.
Samueli!
Nesijaudink, dėde Džedai.
Sugrąžinsim jį gyvą ir sveiką.
Kaip sekasi?
Tėtis gražiai su tavimi elgiasi?
Nekiša prie tavęs nagų?
Ne. Viskas neblogai.
O kaip mažieji?
Tik jei prisidirba.
Paprastai mama duoda beržinės košės.
Gerai. Dėdė Džedas visad buvo geras.
Taip.
Papasakokite man apie Čikagą.
Girdėjau, ten nebėra Džimo Krou.
Juodaodžiai gali eiti kur panorėję.
Vyruti, negali tikėti viskuo, ką išgirsti.
Šis miestas norės tave tuo įtikinti,
bet mudu su pusbroliu pasakysim tau atvirai.
Čikaga – toks pat šūdas kaip Misisipė, tik su pastatais vietoj plantacijų.
Todėl ir sugrįžome namo.
Nusprendėme verčiau gyventi su pažįstamu šėtonu.
Nejudėkit.
Gal palik šį sunkvežimį mums?
Šūdas. Per tą baltašiknį ir taip susivėlinome.
Manau, šįvakar tik pasiruoškime.
Atsidarysime kitą savaitgalį.
Ne, velniop. Šįvakar.
Didysis atidarymas, pradėsim su trenksmu.
Arba šūdinai.
Pažvelk į dangų.
Nuostabi diena išsilaisvinti, ar ne?
Mūsų nuosavas klubelis.
Mums ir mūsų.
Ko visuomet troškome.
Gali pavykti tik jei išsiskirsime.
Kas prižiūrės sunkvežimį, kol kalbėsiu su Čousais?
Juočki, pasirodyk jiems.
Ilgai čia nebuvau, Stekai.
Septyneri metai – per mažai, kad mus pamirštum.
Gerai.
Stebėk šį kvailį. Žiūrėk, kad neprisidirbtų.
Užaugai tiek, kad mane įveiktum?
Darysiu, ką galiu.
Ne, darysi, ką lieptas.
Žiūrėsi akis išplėtęs į visus, kurie žiopsos.
Tas juočkis nemoka pasisaugoti.
- Aš tave myliu. - Ir aš tave myliu.
- Būk atsargus. - Būsiu.
Tu važiuosi su manim.
Labas, mergyt.
Ateik čia.
Iš kur tu?
Iš Šelbio.
Esi girdėjusi apie Dvynius Smoukį ir Steką?
Žinoma.
Gerai. Aš – Smoukis.
Ne. Viskas gerai.
Matai, noriu padėti tau užsidirbti.
Ateik ir pasėdėk šiame sunkvežimyje.
Ir jei kas nors ateis ir ilgai žiopsos,
paspausk signalą, gerai?
Ar galėtum?
Pažįsti laikrodį?
Mokėsiu po dešimt centų už kiekvieną minutę, kol manęs nebus.
- Ar tinka? - Taip, pone.
Ne, ponia.
Matai, reikia skaičių.
Skaičiai visuomet turi dalyvauti pokalbyje.
Supranti?
Turi derėtis.
Dešimt centų tau netinka.
Turi pasakyti kitą skaičių.
50 centų.
20 centų. Daugiau nesiūlysiu.
Sutarėm?
Gerai. Šok.
Nepamiršk paspausti signalo.
Tu juk ne mažoji Liza?
Ta pati.
- Labas rytas, Sara. - Labas rytas!
Tėtis yra?
Tėti!
Ką?
Bo Čou.
Tik pažiūrėkit, ką mums vėjai atpūtė.
Kuo galiu padėti?
Šįvakar rengsime didelę šventę.
- Ko reikia? - Šamo šimtui žmonių.
Čikagoje viskas gerai?
Girdėjau, ten yra kazino. Einate palošti?
Einame. Tik ne taip, kaip įsivaizduoji.
O kaip?
Šūdas.
Vagia!
Saugok mano pirštus, kvaily.
Žiūriu, kad jie nepamatytų.
- Patrauk tą prakeiktą daiktą. - Stengiuosi padėti.
Atsargiai.
Kur susiruošei, juočki? Kulka tave pavys.
Sužeidei mane. Suknistas...
Smouki.
Teri? Vyruti, kaip išsilaikęs?
Visai neblogai, kol nepašovei manęs.
Kurių galų vagi iš mano sunkvežimio?
Čia tavo sunkvežimis?
Nežinojau, kad jis tavo.
- Prisiekiu, Smouki. - Nesąmonė. Sakiau, kad jo.
Palauk, Smouki. Maniau, ji meluoja.
Juk tu – Čikagoje, dirbi Kaponei.
Taip, jau sugrįžome.
Po velnių! Kodėl tą padarei?
Negaliu leisti kažkokiam juočkiui pasakoti, kaip vos neapvogė Dvynių.
Ir liko be jokių randų.
- Kas mane sulopys? - Šūdas!
Neturiu pinigų.
Kas, jei į subinę įsimes sepsis?
Pasitraukit nuo gatvės. Užspausk žaizdą.
- Kelkis, vyruti. - Juočki, man reikia pagalbos!
Stokis, kvaily. Pasitrauk nuo gatvės.
- Gydytojas Tedis tebegyvena netoliese? - Taip.
Ką tik pašoviau du juočkius lauke.
Jei išgyvens, juos reikės palopyti.
Taip, galime tuo pasirūpinti.
Dar kas nors?
Taip, mums reikės iškabos.
Manai, Greisė padarys?
Kada jos reikia?
Šįvakar.
Liza. Pakviesk mamą.
Bus maisto, gėrimų, muzikos. O ar bus galima palošti?
Ką tik panorėsi. Kortomis, kauliukais, bus netgi ruletė.
Visi tik šaudo vieni kitus.
Nejaučiu priešiškumo juodaodžiams, bet jei jie...
Mama, tėtis tave kviečia.
- Ačiū. - Ačiū.
Jie turėjo savo miesto pusę, mes – savo.
Nejaučiu kojos! Teks šokinėti per visą miestą!
O, taip.
Tikrai turime jį nunešti.
Lauke yra du vyrai.
Rodos, jie sužeisti.
Tai – mano darbas.
Aš jau padaviau Bo pinigus, kad juos sulopytų.
Kodėl atnešei čia bėdų?
Atnešė ne tik bėdų.
Jėzau.
Iš kur tiek pinigų?
Ir dar jis prašo iškabos.
Skubus darbas. Nemenkai kainuos.
Klausau.
Dvidešimt. 15 už užrašą ant durų ir penki už meniu.
Dešimt. Septyni už užrašą ant durų ir trys už meniu.
- 16. - 15.
Sutarta.
Beje, teturime vieną spalvą.
Kokią?
Raudoną.
- 13. - 14,50.
Penkiolika. Pridėk tas gėles,
ir būsim sutarę.
Sutarta.
Kur Stekas?
Gerai, paklausyk.
Kiekvienas tarpkojis turi mygtuką.
Jei nori išlaikyti moterį, surask jį...
Ir palaižyk.
Ne per stipriai. Bet ir ne per švelniai.
Esi kada valgęs ledų miesto centre?
Tai maždaug taip.
Tarsi būtų labai skanu, bet nenori, kad greitai baigtųsi, supranti?
Kokiu greičiu tas daiktas važiuoja?
Per greitai, po galais.
- O kas? Nori pavairuoti? - Juk žinai, kad noriu.
Vėliau.
- Grįžtant atgal. - Gerai jau.
Vis kartojai, kad kai būsiu vyresnis, papasakosi, kas nutiko tėčiui.
Spėju, jau esu vyresnis.
Tikrai jį nužudėte?
Nenužudėme.
Smoukis nužudė.
Mūsų tėtis dėjo man taip, kad praradau sąmonę.
Kai atsigavau, Smoukis jau beveik baigė jį laidoti.
Jis jus visus mušė?
Labiausiai mane.
Bet jis nenorėjo.
Matau, labai ją prižiūri.
Esu be galo už ją dėkingas.
Puikiai groja.
Iš kur ją gavau?
Tai – Čarlio Petono gitara.
Mudu su broliu išlošėme ją kortomis.
Palauk, Stekai.
Nori pasakyti, kad visą laiką turėjau Čarlio Petono gitarą?
- Prisiekiu Dievu, laikai ją rankose. - Ne.
Taip. Dabar pažiūrėkim, ar moki groti kaip jis.
- Čia? - Čia ir dabar. Nagi.
Gerai. Nagi. Žiūrėk.
Vyruti!
Uždirbsime gražaus pinigo.
KLARKSDEILIS
BILIETAI TIK BALTIESIEMS
Eime.
- Ačiū, Dvyny. - Nėr už ką.
Ten Delta Slimas?
Delta Slimas.
Taip, dėkoju už dosnumą.
Tai Čikagos vėjas atpūtė čia jūsų juodas subines?
Kas tas vaikis?
Mano mažasis pusbrolis. Klapčiukas Semis.
Pasirodo, geriausias bliuzo muzikantas visoje Misisipės deltoje.
Mano kojinės senesnės už jį.
Ką tu išmanai apie bliuzą?
Verčiau parodysiu, ne pasakosiu.
Palauk. Padėk tą suknistą...
Padėk į šoną.
Nagi.
Žinokit, čia – mano žemės.
Jei nebūtum jo pusbrolis ir dar toks jaunas,
paversčiau tavo subinę faršu.
Jei dar kartą jam pagrasinsi,
sugrūsiu armonikėlę į tavo girtą subinę.
Dar moki skambinti pianinu?
Priklauso, kieno paklausi.
Duosiu tau 20 dol., jei ateisi pagroti pas mus šįvakar.
Taip, labai norėčiau.
Tačiau grosiu „Pasiuntinyje“, kaip ir kiekvieną šeštadienio vakarą.
Kiek jie moka?
Kaip gangsteris užduodi tikrai daug klausimų.
Jie tikrai nemoka tau 20 dol. už vakarą, žinau tą.
Jūs irgi nemokat 20 dol. už vakarą.
Galbūt sumokėsit 20 dol. šįvakar.
Nesu girdėjęs apie jūsų klubą.
Gal jis ir bus šįvakar, o rytoj vakare? Po savaitės? Ne.
„Pasiuntinyje“ groju kiekvieną šeštadienio vakarą jau 10 metų.
„Pasiuntinys“ stovės dar mažiausiai 10 metų.
Šūdas.
Turbūt ilgiau nei man liko gyventi šioje žemelėje, Stekai.
Aš groju ir gaunu kukurūzų likerio kiek tik noriu.
Tokiam nusidėjėliui kaip aš daugiau ir nereikia.
Žinai, ką, Slimai? Už tai ir išgersiu.
Ką ten turi, vaiki?
Čia? Airišką alų.
Tiesiai iš šiaurinės Čikagos.
Sakai, alų?
Vėjas neatpūtė čia mūsų tuščiomis.
Duokš.
Dievulėliau.
Turiu dar 500 tokių butelių.
Šalto kaip ledas.
O jei mokėsim tau 40 dol. už vakarą?
Ir duosim tiek alaus, kiek pajėgsi išgerti.
Ir jokių įsipareigojimų.
Jei sutiksi dabar, netgi leisiu užbaigti tą buteliuką rankose.
Jie gros senojoje lentpjūvėje.
Mūsų naujojo klubo atidaryme. „Klubelyje“.
Rengsime bliuzo kovas.
Bus tikra šventė. Tik mums.
- Pasiruošę užkąsti? - Taip!
- Pasiruošę išgerti? - Taip!
Kaip reikiant paprakaituoti?
Taip.
Ką gi.
Tuomet šėlsime, kol pamėlsime.
Nuėję išgerkite vieną Dvynių sąskaita.
- Man patinka. Iš kur ištraukei? - Ką ir sakau.
Reikia daryti, ką reikia daryti.
Ką reikia.
Jau esu kažkur tave matęs.
Galbūt.
Tu dainuoji, ar ne?
Kartais.
Aš – Klapčiukas.
Perlina.
Beje, aš ištekėjusi.
Laimingai?
Atsargiai, vyruti. Bandai per daug apžioti.
Galbūt šįvakar pasimatysim.
- Nuo to ir pradėkime. - Aš šito nepamiršiu.
- Šio vakaro nepamirši. - Pažiūrėsiu, kaip su pinigais.
Eik ir pasiimk pinigų.
Ei.
Į tave spokso baltaodė moteris.
Šūdas.
Tikrai baltaodė?
Ji jau ateina.
- Štai ką padarysime... - Atsiprašau, vyruti.
Čia Smoukis?
Ar Stekas?
Nežiūrėk į ją. Eik ten ir grok.
Taip, gerai.
Tu žinojai, kad tavęs laukiau.
Neįsivaizduoju, kurių galų tą darei.
Nes sakei, kad mane myli.
Taip, ir dar sakiau, kad atsiknistum,
bet šitos dalies turbūt negirdėjai.
Girdėjau.
Kuo puikiausiai girdėjau,
bet tada įkišai savo liežuvį man į tarpkojį ir taip pavarei,
jog pamaniau, kad apsigalvojai.
Malonėk tyliau.
Ne visai taip pamenu.
Tikrai? Nepameni, kad užmigai, padėjęs galvą man ant krūtinės?
Ir palikai vidury nakties, netaręs ne žodžio, bliamba?
Kokį velnią čia veiki, Mere?
Vakar palaidojau savo mamą, Stekai.
Tikėjausi pamatyti tave ir Smoukį, nes ji jumis rūpinosi.
Bet jūsų meilė tęsėsi tik tol, kol iš jos ką nors gaudavote.
Taip. Tik tam jos reikėjo.
Duodavo maisto, lovą.
Supūk pragare, Stekai.
Tą ir padarysiu.
Ir užimsiu vietą tavo užpakaliui.
Stekai.
Gal ji ne baltaodė.
Vyruti, nemiegokim.
Eime, Slimai.
Dar kartelį sustosime.
Palauk.
Lėčiau, Stekai. Lėčiau.
Nenukabinkit nosies, girdit?
Būkit drąsūs!
Slimai!
Pažinojai kuriuos?
Visus.
Kas nutiko?
Mudu su draugužiu Raisu
davėmės po deltą.
Mus suėmė už valkatavimą.
Baltaodžiai šerifai nuvedė mus į kalėjimą, ir jis tuščias.
Manėm, tą vakarą mus tikrai nudės.
Jie grąžino mums instrumentus ir liepė groti.
Stekai, mes grojom, Klapčiuk, mes grojom, girdi?
Muzika sklido pro langus.
Žmonės iš gatvės ėmė plūsti vidun.
Kitą dieną vienas iš šerifų pasiūlė
pasiimti mus į kelią.
Jie mus pridengs, vešis ryžių vežime.
Nuvežė mus į tokį didelį namą.
Pilną baltaodžių.
Pasiuntė skrybėlę ir liepė mums groti.
Tie baltaodžiai, kuriems grojome, turėjo tikrų pinigų.
Grojote senas regtaimo dainas?
Tikrai taip.
Grojome ir nemažai bliuzo.
Tiems baltaodžiams visai patiko bliuzas.
Jiems tik nepatiko žmonės, kurie jį kūrė.
Tie baltašikniai kinkavo galvomis ir trypė kojomis.
Kai kurie net beveik pataikė į ritmą.
O tada mudu su Raisu juos supainiojome.
Ką veikėte su pinigais?
Aš tai pragėriau.
Raisas sakė, kad paims tuos pinigus
ir įkurs nedidelę bažnytėlę Litl Roke.
Ar įkūrė?
Prakeiktas kvailys.
Jis išsiėmė visus pinigus, kad nusipirktų traukinio bilietą už du dol.
- Kontrolierius pamatė jį... - Juodas šunsnukis.
- ...Kuksluksklanas jį sulaikė. - Tempkit jį čionai!
Apieškojo kišenes, surado pinigus.
Pripaišė jam istoriją...
kad jis nužudė baltaodį ir išprievartavo jo žmoną.
Tas vyrukas – žmogžudys.
Ir nulinčiavo jį tiesiog traukinių stotyje.
Ne!
Nupjovė jam vyriškumą.
Turi rankoje gitarą, vyruti?
Taip, pirmyn.
Ei!
Sveikas, Kepale!
Stekai? Ilgai nesimatėm.
Čia mano žmona Terisa.
Malonu susipažinti, Terisa.
Ir man.
Paprašysiu palikti mus minutėlei. Vyrams reikia aptarti reikalus.
Ne. Neturiu laiko tavo machinacijoms.
Dar nesurinkau kvotos.
Velniop tą tavo kvotą, žmogau.
Prašyčiau pagarbos, šalia – mano žmona.
Velniop ir tavo žmoną.
Ką pasakei?
Sakiau, kad ji tikrai leis ją dulkinti,
kai sužinos, kiek pinigų uždirbsi iš darbelio, kurį pasiūlysiu.
Ir tai nebus gražus ir lėtas seksas, kaip dabar.
Galbūt net leis tau įkišti savo gražuolį jai į burną.
Verčiau būtum negrįžęs,
nes tuoj išvelėsiu tau šonus.
- Ateik čia! - Aš neieškau bėdų!
Kiek pinigų jam sumokėtum?
Štai kur gera moteris.
Važiuojam.
Mes sugrįšim.
Tėvukas guli čia.
Taip. Tėvukas čia.
Kaip laikaisi?
Neturiu kuo skųstis.
Vienas atvažiavai?
Taip. Stekas – kitame miesto gale.
Ko sugrįžai?
Nusipirkom tą seną lentpjūvę.
Sutvarkysime ją ir paversime klubu.
Klubu.
Čia dar viena Steko idėja?
Taip, jis sako, kad šįvakar įvyks didysis atidarymas.
Maniau, niekad nebegrįšit į deltą.
Visi kalbėjo, kad tapot šiauriečiais.
Ne, su Čikaga viskas baigta.
Čikaga jūsų atsikratė?
Ko tiksliai klausi?
Ką judu su Steku apiplėšėte, kad baltukai pardavė jums visą lentpjūvę?
Tik šitą, panele Ane.
Ir žiupsnelį sukučio.
Gerai.
Nepardavinėkit nieko pakeliui atgal.
Nenoriu, kad jūsų mama ant manęs pyktų.
Taip, ponia.
Ačiū.
Negaliu patikėti, kad priimi tuos netikrus pinigus.
Smouki, atiduok mano pinigus, kol nenudyriau tau subinės.
Gali gąsdinti kiek nori, moterie.
- Aš tave parduosiu. - Man nereikia tavo pinigų.
- Nebūk kvaila. - Aš ne kvaila.
Tavo pinigai – kruvini.
Visi pinigai kruvini, mieloji.
Ne tiek, kiek tavieji.
To šūdo niekur kitur neišleisi.
- Pažiūrėk. - Aš niekur ir neišvažiuosiu.
Man nereikia tavo prakeiktų pinigų.
Moterie, aš apkeliavau visą pasaulį.
Automobiliais. Laivais. Traukiniais.
Mačiau, kaip žmonės miršta neįtikėtinais būdais.
Bet nemačiau nei gyduolių, nei demonų,
nei šmėklų, nei stebuklų.
Tik galią.
O ją pasieksi tik su pinigais.
Kvaily tu.
Visas tas karas. Ar kokį velnią ten veikei Čikagoje.
Ir stovi dabar priešais mane.
Su dviem rankomis, dviem kojomis, dviem akimis ir veikiančiomis smegenimis.
Jei ką, kasdien meldžiausi,
naudodama žoleles, kurias man parodė močiutė,
kad tau ir tavo bepročiui broliui nieko nenutiktų,
nuo tos dienos, kai išvykote.
Tuomet kodėl tos žolelės nesuveikė mūsų kūdikiui?
Nežinau.
Bet veikia tau.
Tebeturi maišelį su žolelėmis.
Mano žemės žemė,
mano kaulo kaulas, mano kraujo kraujas.
Laiminu tave.
Aše.
Ko atėjai, Smouki?
Ko iš manęs nori?
Tikėjomės šįvakar patiekti maisto klube.
Norime, kad mums gamintum.
Elajau.
Priversi mane tą pasakyti?
Iki šiol skaudu čia ateiti.
Bet aš tave myliu.
Ir ilgiuosi tavęs.
Tavo kūnas manęs neužmiršo.
Bo Čou ir kompanija MAISTO PREKĖS
Padėkit!
Atgal.
Padėkit.
Maniau, galiu jais pasitikėti, bet jie vos manęs nenudėjo.
- Ramiau. - Kas vos nenudėjo?
Čoktavai.
Tikrai ne šviesesnės odos juočkiai?
Indėnų čia nė su žiburiu nerasi.
Dieve.
Jie pagrobė mano žmoną. Dieve.
Koks aš bailys, ar ne?
Turiu aukso.
Tie purvini indėnai norėjo mane apiplėšti.
Nieko nepešė. Jūs galite pasiimti.
Tik neleiskit jiems daugiau manęs kankinti.
Labas vakaras, ponia.
Mes ieškome labai pavojingo žmogaus.
Jis galėjo ateiti į jūsų valdas.
Nieko nematėte?
Ne.
Bertai!
Ar jis čia, ponia?
Jis ne tas, kas atrodo.
Neduok Dieve, jei įsileidote jį į savo namus.
Jei taip, turime nedelsti.
Eime.
Paskubėk.
Grįžkime namo, kol ne per vėlu.
Tesaugo jus Dievas.
Bertai.
Buvo atėję indėnai, išėjo.
Bertai?
Jis tik ilsisi.
Jam dabar geriau.
Sveika, mieloji.
Nerėk.
„KLUBELIS“
Tik nenukrisk.
Į dešinę.
Dar truputį.
Šūdas.
Čionai. Damos.
Užeikite! Sveiki atvykę į „Klubelį“.
Čia tuoj viskas kaip reikiant užsikurs.
Turime viskio, airiško alaus, itališko vyno.
O jūs kieti juočkiai, ką?
Per daug prašmatnūs man.
Ponia, man nereikia ledo ar dar ko. Tik gryno kukurūzų likerio.
50 centų.
Po galais, turiu tik 30 ct.
Bet šitie tinka „Maybell“ parduotuvėje.
ĮKURTA 1762 M. „MAYBELL“ PLANTACIJA
- Norėsite šalto, tiesa? - Tikrai taip.
Tuojau atnešiu.
Nuoširdžiai dėkoju.
Norėčiau šnektelėti.
- Labas vakaras. - Labas vakaras.
Atrodote nuostabiai.
Ačiū.
Atėjai.
Čia – ne vakarėlis namuose.
Ir tikrai ne labdaros vakarėlis.
Priimame suknistais JAV doleriais.
Čia tau ne Čikaga, Smouki.
Ką nori pasakyti, po velnių?
Tas juočkis išliejo devynis prakaitus dėl tų medinukų.
Tie juočkiai visą dieną dirbo laukuose.
Kai jie čia pasirodys, tegul pasidžiaugia.
Jie turi jaustis laukiami, jei nori, kad pavyktų.
Jie turi jausti, kad ši vieta skirta jiems.
Čionai.
Atsiprašau, ponia.
Jūs tikrai čia pataikėte?
Geras klausimas, Kepale.
Mažoji Merė?
Ne tokia ir maža, ką?
Mažoji Merė.
Kada jie pavertė šią vietą klubu?
Šiandien. Ji priklauso mano pusbroliams.
Žinai, Dvyniai.
Esu girdėjusi, žinoma.
Jie – tavo pusbroliai?
Jūs visi turbūt netikri pusbroliai.
Jų tėvas buvo mano tėvo vyresnysis brolis.
Tai vis dėlto jūs – kraujo pusbroliai?
Atrodai labai mielas jaunuolis.
Ne visad mielas.
Ir ne toks ir jaunas.
Užjaučiu dėl motinos.
Paruošėme gedulingus pietus,
bet mudviem su Terise teko dirbti.
Viskas gerai.
O dabar leisk man užeiti ir išgerti, kol neapsiverkiau.
Pirmyn. Pasilinksmink.
Turi mano 2 dol.?
Kai dirbai Litl Roke,
ar kada leidai klientui sumokėti pasižadėjimo rašteliu?
Ne, po galais.
Bet, matai, aš nedirbau deltoje.
Grosi?
Dainuosi?
Pažiūrėsim, kaip vakaras pasisuks.
Tavo vyras ateis?
Šūdas.
Palauk.
Atsiprašau, ponia.
Nemanau, kad jums čia vieta. Aš čia su Dvyniais...
Su Dvyniais? Vyruti, jei nedingsi man iš akių...
Aš – su jais, ponia. Mes anksčiau susitikome traukinių stotyje.
Esu jų pusbrolis.
Pusbrolis?
Verčiau išeik, kol jie tavęs nepamatė.
Palauk, tu juk ne mažasis Semis?
Gitara.
Dabar jau gali gerti?
Eime, leisk nupirkti tau gėrimą.
- Sveika, Mere. - Greise.
Gera tave matyti.
- Du viskio. - Tuojau.
Neišmanau hudu ir nemoku saldžiai kalbėti, bet išmanau verslą.
Ir verslui tai negerai.
Tai – atidarymo vakaras.
Be to, tokių bus tik keli.
Man reikia suknistos cigaretės.
Tuojau atnešiu.
Tai groji gitara, kurią jie tau paliko?
- Taip. - Gerai.
Užsidirbi taip pinigų?
Nelabai. Bent jau kol kas.
Pasakyčiau, svarbiausia, kad tau patinka,
bet tai būtų šūdinas patarimas.
Kas tu tokia?
Kas aš?
Žmogus.
Ne tą turėjau galvoje. Labiau...
Suprantu, ką turėjai galvoje.
Mano mamos tėtis buvo pusiau juodaodis.
Jis ją išaugino, kad Kukluksklanas nenužudytų.
Ar žinai, kad mano mama priėmė Dvynių gimimą?
Tikrai?
Ji išgelbėjo Steko gyvybę, kai jis užstrigo jų mamos viduje.
O po jos mirties mano mama juos išaugino kaip savus.
Ir jiems užteko pinigų nusipirkti visą lentpjūvę,
bet per jos laidotuves nė gėlių neatsiuntė.
Mes siuntėme tavo mamai gėlių. Labai daug.
Kai ji dar buvo gyva ir galėjo jas pauostyti.
- Smouki. - Mere.
Gal patikrink Slimą?
Pažiūrėk, ar jam nereikia pastiprinimo.
Pasirūpink ja, arba tą padarysiu aš.
Ne, aš pasirūpinsiu. Susitvarkysiu.
- Gerai, pirmyn. - Einu.
Nagi. Eime.
Atėjau ne dėl tavęs.
Tuomet ko atėjai?
Atėjau paklausyti bliuzo.
Liaukis. Bliuzą groja ir Arkanzase.
- Kepale, iškvieskime jai mašiną. - Patrauk rankas.
Kiek paimsi?
Kiek duoti, kad varytum iš čia?
Manęs nenupirksi.
Puiku. Sumokėsiu toms kalėms iš laukų,
- kad ištemptų tave lauk. - Šūdas. Išmokei mane muštis.
Įveiksiu bet kurią iš jų.
Išmokiau ir laiku pasitraukti.
Suradau turtingą baltaodį tau į vyrus. Ūkį. Tad eik namo.
Aš viso to neprašiau.
Pats sugalvojai visą tą šūdą. Nenorėjau baltaodžio.
Nenorėjau būti balta. Norėjau būti su tavimi.
Jei tave čia pamatys netinkamas žmogus
ir pasakys baltašikniams, jie norės tave nužudyti.
Koks tau skirtumas?
Nes jei kas nors čia prikiš prie tavęs nagus,
jei tave nuskriaus,
mudu su broliu nudėsim juos visus.
Tai žudysi dėl manęs.
Teisingai.
Bet vis tiek nepasakysi tiesos.
Buvau pakankamai jauna, kad patikėčiau, jog sugrįši.
Aš laukiau. Ilgai laukiau.
Bet dabar aš jau suaugusi, Stekai.
Ir žinau, kad neketinai likti.
Kodėl negali to pasakyti?
Ko pasakyti?
Kad tave myliu?
Kad galvoju apie tave kiekvieną dieną?
Norėjau, kad būtum saugi.
O čia to niekad nebus.
Ir su manimi irgi nebus.
Niekada.
Ką gi.
Taip.
Ei,
visą dieną visi kalba apie ypatingą vyruką.
Kietą bliuzo muzikantą.
Klapčiuk, kur tu?
Eikš čionai.
Čia – mano mažasis pusbrolis. Pažiūrėkit.
Palauk.
Pasakyk visiems, kas esi ir iš kur.
Aš – Semis Moras.
- Gerai. - Nagi.
Esu dalininkas iš „Saulėgrąžos“ plantacijos.
Mane vadina Klapčiuku, nes mano tėtis – pastorius.
- Ką gi. - Amen.
Parašiau šią dainą jam.
Gerai.
Patrypkite visi. Nagi.
Bliuzo mums niekas nepiršo kaip tos religijos.
Ne, sūnau, atsinešėme jį su savimi iš namų.
Mes kuriame stebuklą.
Tai – šventa
ir svarbu.
Sklinda legendos apie žmones,
kurie sugeba kurti tokią tikrą muziką,
kad ji gali praskleisti šydą tarp gyvųjų ir mirusiųjų.
Prikviesti dvasias iš praeities...
ir ateities.
Naujas talentas! Klapčiukas!
Semis Moras!
Su tuo ritualu
mes gydome savo žmones
ir išsilaisviname.
Ar durys užsirakina?
Tik su raktu.
Bent jau prilaikyk su koja.
Palauk. Noriu kai ką išbandyti.
Palauk.
Klapčiuk,
leisk man nusiprausti. Atėjau pėsčiomis.
Tu graži.
Tik noriu tavęs paragauti.
Šūdas.
Atsiprašau. Kaip sekasi?
Gerai? Dar viena taurė? Ką gi.
Šūdas.
Ei.
Klapčiuk.
Vyrukas surado tą mygtuką, ar ne?
Smoukis tave kviečia.
Prižiūrėk mano mažąjį pusbrolį.
Jis pučiasi, pasakoja apie medvilnę.
Pasakiau: „Šūdas, tas vyrukas nieko neišmano...“
Pakviesk Dvynius. Mikliai. Pakviesk juos.
Suskaičiavau šlamančius.
Ir? Kiek?
Viršuje – plantacijų pinigai.
Apačioje – tikri doleriai.
Tai kokios prognozės?
Po dviejų mėnesių neturėsim tikrų.
- Sveiki. - Labas vakaras.
Kuo galėčiau padėti?
Girdėjome, čia vyksta vakarėlis.
Yra gėrimų, maisto, bliuzo ir panašiai.
Tikrai?
Norėtume išgerti. Esame muzikantai, atėjome pėsčiomis.
Mes alkani kaip vilkai.
Neprieštarausite, jei užeisime?
Manau, atsidūrėte netinkamoje vietoje.
Kodėl taip sakot?
Jūs turbūt būsit šių patalpų savininkai.
Teisingai. O jūs kas tokie?
Mano vardas – Remikas. Čia – Džoana ir Bertas.
Stekai, viskas gerai?
O tu turbūt būsi
tas balsas, kurį girdėjau.
Labai gražu.
Nuostabus balsas.
Net per sienas.
Iš kur jūs?
Gyvenam netoliese.
Kur netoliese?
Šiaurės Karolinoje.
Jūs iš Kukluksklano?
Pone...
Mes tikime lygybe.
Ir muzika. Atvykome tik pagroti.
Išleisti pinigų, pasilinksminti.
Štai, parodysiu.
Tie baltukai neblogi.
Gerai jau, palaukit.
Minutėlę.
Dar nepriėjome geriausios vietos.
Tikiu jumis, bet čia – klubas.
Bliuzo.
Bet turim pinigų, esam pasiruošę juos išleisti.
Puikiai grojame, o jūs sakot, kad esam nepageidaujami?
Ne, sakau, kad grįžtumėt tuo keliu atgal į miestą.
Ten pilna aludžių baltiesiems.
Tai viskas todėl, kad mes...
Aišku.
O ji kaip pateko?
- Tai – ne jūsų... - Ji čia, nes yra giminaitė.
Giminaitė.
Gal galėtume vieną vakarą
visi pabūti giminaičiais?
Nereikia, pone.
Mes jau eisim.
Bet eisime labai lėtai.
Jei netyčia apsigalvotumėte.
Gero jums vakaro.
Man net pagaugai nuo jų ėjo.
Taip, baltukai vidury nakties.
Ne tik todėl.
Manai, jie ne vieni?
Abejoju. Bet turime pakankamai ugnies.
Šūdas, pamiršome dėžę.
Kodėl man nepriminei?
Kvaily, juk liepiau priminti.
Jums nereikia dėžės. Jų tebuvo trys.
Klausykit, o jei tikrai jie tenorėjo padainuoti?
Kas bus, jei kas nors aplies juos?
Užmins ant kojos?
Per ilgai žiūrės į jų moterį?
Tuomet bus didesnė bėda nei muštynės.
Tai jau tikrai.
Neįleiskite jų.
Sakė, nori pasikalbėti.
Taip. Mačiau tavo pasirodymą.
Tikrai neblogas.
Esu be galo dėkingas.
Juk tai tu įdavei man gitarą į rankas. Dabar šitai.
Tu tikrai turi talentą.
Bet visa tai gero neatneš.
Pažįstu daug muzikantų. Bet nė vieno laimingo.
Dabar smagu.
Bet nusibos. Tos šėlionės.
Šiandien, būdamas su jumis...
Smouki, aš, rodos, skraidau.
Šiandien viskas susidėliojo.
Išvyksiu savais keliais.
Kur keliausi?
Nežinau.
Gal į Čikagą.
Kas negerai, Stekai?
Mes neuždirbom.
Kaip?
Visi tie plantacininkai moka kreditais.
O baltieji?
O ką jie?
Galiu paklausti jų, kol dar nenuėjo.
Pats galiu paklausti.
Man jie daugiau pasakys nei tau.
Galiu išsiaiškinti, ko jie išties nori.
O kas, jei jie – iš Litl Roko?
Jie ne iš ten.
Kartą mūsų tėtis stipriai sumušė Steką.
Tad nusprendėme pabėgti.
Aš norėjau bėgti į kitą plantaciją.
Bet Stekas norėjo vykti į Maund Baju.
Mažą miestelį. Čia pat, Misisipėje.
Jį įkūrė laisvi vergai.
Ten viską valdo juodaodžiai.
Skamba neįtikinamai.
Taip, bet aš mačiau.
Kodėl nelikote?
Tas meras žinojo, kas buvo mūsų tėvas.
Žinojo, kad jis – blogas žmogus.
Suprato, kad tą blogį jis tikrai perdavė ir mums.
Leisk man gauti tuos pinigus.
Žinau, kad jums reikia.
Ką tai turėtų reikšti?
Matai, tavo tėvas – pastorius.
Gali tą daryti.
Patinka muzika? Kurk bažnyčios muziką.
Jei nori išvykti,
keliauk į Maund Baju. Gyvenk su kitais juodaodžiais.
Palikti visą tą mėšlą mums.
Airiškas alus? Itališkas vynas?
Apiplėšiat abi puses.
Leidžiat jiems kaltinti vieniems kitus, kol judu su Smoukiu
įkuriate čia parduotuvę.
Jums prireiks kiekvieno cento, kai jie viską supras.
Bet nesupras.
Gali.
Aš nevyksiu į Maund Baju.
Mano tėvas – pastorius, bet aš – jūsų pusbrolis.
Ir žymiai daugiau žmonių žino Dvynius Smoukį ir Steką, o ne mano tėvą.
Tikrai?
Verčiau pasidžiauk likusiu vakaru, nes tai – paskutinis tavo pasirodymas.
Tu man nenurodinėsi, kaip gyventi.
Leisk su jais pakalbėti,
pažiūrėkim, gal gausim tikrų šlamančių.
Nagi.
Jei kada sužinosiu, kad groji viename iš tų,
pats tave nudėsiu, bernužėli.
Klausyk, aš išvykstu iš plantacijos, kaip ir jūs.
Ir jei tau tai nepatinka,
nudėk mane dabar.
Kas yra?
Aš – kareivis.
Ir tu man ką tik davei įsakymą.
Išėjai pakvėpuoti grynu oru? Ar...
Atėjau pažiūrėti, ar jūs – geri žmonės.
Brangute, kokia tu maloni.
- Kaip miela. - Mes tikrai tokie.
Ir turite pinigų?
Taip. Daug pinigų. Nori, parodysiu?
Taip, noriu.
Kokie čia pinigai?
Grynas auksas, brangute.
Taip.
Iš kur jis?
Iš kitos vietos ir kito laiko.
Bet gali juos išleisti.
Gali pasiimti.
Bet tau iš jų jokios naudos.
Jokios naudos.
Kodėl taip sakote?
Nes tavo gilaus skausmo pinigai nenumalšins.
Ar ne taip?
Atėjai ieškodama draugystės ir meilės.
Draugystės ir meilės.
Mano motina...
ką tik mirė.
Siaubinga.
Tikras siaubas.
Netekti motinos labai skaudu.
Nuoširdžiai gaila, kad nesusitikome anksčiau.
Būčiau mielai apsaugojęs tavo motiną nuo tokios lemties.
Vis dar galiu apsaugoti tave nuo tavosios.
Nieko nesuprantu.
Man liūdna, taip, bet manęs nereikia gelbėti.
Reikia.
Jus visus reikia gelbėti.
Jau eisiu atgal.
Manau, ir jums vertėtų.
Grįžti ten, iš kur atėjote.
Kepale.
Mere, ką tu čia veiki?
Įleisi mane?
Ar sėdėsi tarpdury?
Ne. Užeik.
Kaip čia karšta.
Prižiūrėk duris. Turiu nusičiurkšt.
Palauk. Kodėl negali čia?
Nesi ypatingas.
Senas kvaily. Prižiūrėk duris.
Šūdas.
Elajau.
Atsiprašysiu.
Tai kas nutiko?
Taip, po velnių.
Jie nori už tai išgerti ar ką?
Tikrai?
Gerai. Tuomet taip.
Liepsi jiems padainuoti?
Tu bijai?
Tu bijai.
Ne. Tik tu priklausai kitam.
Apiplėšinėji traukinius ir bankus,
bet negali pasivogti tarpkojo vienai nakčiai?
Ten Kepalas?
Ei.
Draugystė ir meilė.
Kepale.
Ku-kū.
Kas vyksta, po velnių?
Tas šūdžius turi nusvertą kauliuką! Traukia iš mūsų pinigus!
Verčiau slėpk tą peilį.
Negaliu, Dvyny. Liepiau jam patraukti nuo manęs rankas.
Tai papjausi ir mane?
Jei reikės. Tenoriu, kad man leistų išeiti.
Patikrink jo kišenes.
- Trauk purvinas rankas iš mano kišenės! - Ramiau, bičiuli.
Susitvarkykit su tuo kvailiu.
Mieloji...
Tau bėga seilės.
Nori?
Taip, reikės kelių siūlių.
Pakviesk mano brolį.
Slimai. Nematei Steko?
Jis gale. Ten.
Eik. Gali eiti.
Šūdas.
Jis truputį užsiėmęs, ką?
Pakvietei?
Ne.
Kodėl ne, po velnių?
Jis mylisi.
Man nusispjaut, ką jis daro. Liepiau jį pakviesti, ar ne?
Vienas to nedarysiu.
Šūdas.
Kur Kepalas, po velnių?
Turbūt renčia tau naują lauko tualetą.
Tas juočkis išėjo nusičiurkšt turbūt prieš dvi dienas.
Ir paliko tave saugoti duris?
Manai, aš nesugebu?
Šūdas. Apsirenkit. Aš ateinu.
Jūs čia žaidžiat...
Kas per velnias?
Smouki.
Viskas ne taip, kaip atrodo.
Smouki!
Nudėsim jus visus iki vieno.
Dieve!
Tuoj grįšiu, Slimai!
Šįvakar kaip reikiant pasilinksminsim!
Palauk, Stekai. Palauk.
Ne. Palauk, Stekai.
Kas nutiko?
Neužsimerk.
Ji...
Ji man įkando.
Man labai baisu. Smouki...
Paleisk. Viskas gerai.
Aš šalia.
Aš tave myliu.
Užjaučiu.
Man labai gaila.
Slimai, išvesk visus.
Slimai, kas ten šaudė, bliamba?
Kada vėl užgros muzika?
Velniop muziką. Slimai, Semis yra?
Taip, Semis tuoj ateis.
Vakarėlis baigėsi.
Ne.
- Taip, skirstykitės. - Nesąmonė.
- Girdėjot, ką jis pasakė. - Skirstykitės.
Pirmyn.
Ačiū, kad atėjote. Dėkojame.
Pirmyn. Man šito reikia.
- Po galais! Vakarėlis tik įsisiūbavo! - Ačiū.
Iki greito.
Turime bėdą.
Galėjau tam sutrukdyti.
Nesigraužk.
Maniau, jie mylisi.
- Maniau... - Semi, tu nekaltas.
Stekas tikrai negyvas?
Ji ką nors sakė?
Ji pasakė: „Mes nudėsim jus visus iki vieno.“
„Mes“?
Ji pasakė „mes“?
Smouki...
Turime išnešti jo kūną.
Į lauką. Kol kas...
Neliesk jo.
Niekas jo nelieskit.
Tu ją pašovei.
O ji nubėgo lyg niekur nieko.
Susidūrėme su vaiduokliais, Smouki. Ar dar blogiau.
Visus laikykime viduje, o lavoną – lauke.
Čia – ne lavonas.
Čia – Stekas.
Jis liks čia su manimi.
Moki burtų, kurie sugrąžintų mano brolį?
Turi stebuklingų žolelių?
Aš negaliu.
Prašau.
Negaliu. Atleisk.
Po velnių.
Jis mirė.
Jis buvo geriausia mano dalis.
- Turime eiti. - Ką?
Turime eiti iš čia.
Ne, jis ką tik neteko brolio.
Atėjome padėti jiems surengti vakarėlį, ne šito.
Eime namo, gerai?
- Gerai. - Liza laukia.
Taip.
- Gerai? Eime namo. - Taip.
- Atvairuok automobilį. - Gerai, atvairuosiu.
- Gerai. - Atvairuosiu. Taip.
Prižiūrėk jį.
Kas nutiko?
Aš šalia.
Slimai! Smouki!
Kur tu buvai, po velnių?
Ėjau pas nykštukus, sakiau tau, senas girtuokli.
Prispaudė rimtas reikalas.
Viešpatie aukštielninkas! Kas tau nutiko, Smouki?
Stekas negyvas.
Juočki, kas tau nutiko, bliamba?
Užjaučiu.
Gerai, įleisk mane, padėsiu.
Palauk.
Ką jūs visi čia darot?
Pasitraukit ir praleiskit mane.
Kodėl jis turėtų tą daryti?
Tu toks didelis ir stiprus, gali pats praeiti.
Nebūtų mandagu, ar ne, panele Ane?
Nežinau, kodėl apskritai su tavimi kalbu.
Turbūt čia kaltas tas tavo sumuštinis su žuvimi.
Su pasenusiais taukais.
Nenaudoju pasenusių taukų, puikiai žinai.
Užsičiaupk, Ane.
- Smouki... - Nekalbėk su juo.
Dabar kalbi su manimi.
Kodėl tau neišnešus savo storosios iš čia be pakvietimo?
Pirmyn. Prisipažink.
Ką prisipažinti?
Kad esi miręs.
Kad vienas iš tų baltukų tave nudėjo, ir tu esi vaiduoklis.
Smouki, tu girdi?
Moterie, tas žmogus man buvo geras.
Jis mane įdarbino. Ištraukė iš laukų. Dabar sako, kad jo brolį nužudė.
Jį reikia paguosti,
o ne jaukti jam protą savo senomis Luizianos nesąmonėmis.
Mes čia žaidžiam kažkokius žaidimus,
pasakojam siaubo istorijas, vietoj to, kad darytume, ką reikia.
Ir ką turėtume daryti?
Gražiai elgtis vieni su kitais!
Būti mandagūs. Mes juk viena šeima.
Neturėtume brautis nekviesti pas kitus.
Taigi...
Visą dieną čia maleisi.
Nereikėjo pakvietimo.
Taip, kažkas čia ne taip.
Šūdas, Stekas mane čia atvežė.
Tai man teks grįžti pėsčiomis?
Ne mano problema.
Netrukus bus.
Galvojau, tu geresnis, bet esi toks pat kaip baltieji.
Gal bent savo pinigus gausiu?
Sunkiai dirbai,
ir nori gauti atlygį už darbą, kurio nepadarei?
Su tavim niekas nekalba, senas girtuokli. Užsičiaupk.
Ne, pats užsičiaupk.
Nieko jam nemokėk, Smouki. Nė cento.
Atsargiai.
Smouki!
- O, ne! - Smouki!
Uždarykit duris! Kas per velnias?
Jis tau įkando?
Viskas gerai.
- Kas čia buvo, po velnių? - Nežinau.
Ei.
Neužuodžiat?
Ne.
Rodos, privariau į kelnes.
Kaip jis atsikėlė?
- Nežinau. - Šoviau tam juočkiui į galvą.
Kepalas išvilko mane pro prakeiktas duris.
Ten kažkas yra?
Smouki.
Smouki!
Smouki?
Nagi. Atidaryk duris, išleisk mane.
Stekai...
Juočki, čia tu?
Tai ne, kvaily, Džimas Krou.
Juočki, aišku, kad aš. Atidaryk duris.
Stekai...
Kaip jautiesi?
Vyruti, tu netekai daug kraujo.
Taip.
Buvo tikrai baisu, bet dabar žymiai geriau jaučiuosi.
Prisiekiu. Mamos atminimu.
Rodos, sakei, kad jis mirė.
Buvo miręs. Patikrinau jo pulsą.
Tuomet kaip jis gali su mumis kalbėti?
Bet tai gerai, ar ne? Vadinasi, jam viskas gerai.
Smouki,
jis – ne tavo brolis.
Smouki, ką ta ragana ten kalba?
Vėl leisi jai stoti tarp mūsų?
Po to ką patyrėme
apkasuose Vokietijoje, juočki.
Čikagos gaujose.
Nagi, žmogau.
Jūs, juočkiai, sumokėsit už šitą šūdą.
Užrakinot sąvadautoją, ką?
Atidaryk duris, Smouki!
Išleiskit mane lauk, bliamba, arba, prisiekiu Dievu, nudėsiu jus, šunsnukiai.
Visus iki vieno!
Smouki. Nagi. Atidaryk duris, čia aš.
Man tai labai nepatinka.
Prašau, Smouki, išleisk mane iš čia. Smouki, prašau.
Ane, paduok raktą.
Stekai?
Liaukis!
Ei!
Semi!
Nagi, stokis.
Kas buvo ąsotyje?
Rauginti česnakai.
Jie – ne vaiduokliai.
Jie – vampyrai.
Bo lauke. Reikia jį pakviesti.
Aš jį ten išsiunčiau.
- Neleisiu. - Jam reikia mano pagalbos.
Bo susitvarkys.
Turbūt įsėdo į automobilį ir iškeliavo į saugią vietą.
Nesistenkit sulaikyti, aš eisiu pas vyrą.
Greise, mes stengiamės, kad liktum gyva.
Susiraskime prieglobstį iki aušros.
Gerai?
Mums reikia...
česnako...
medžio...
sidabro ir švęsto vandens.
Visa tai jų gal ir nenužudys, tačiau pristabdys.
Kaip jis gali kalbėti ir judėti kaip Stekas,
tačiau nebūti Steku?
Girdėjau istorijų.
Bet niekad nemaniau, kad jas pamatysiu.
Kokių istorijų girdėjai?
Ką daro vaiduokliai. Jie pakeičia žmogaus sielą.
Tačiau vampyrai – kas kita.
Galbūt blogiausi.
Siela įstringa kūne. Negali prisijungti prie protėvių.
Jie užkeikti gyventi su visa šia neapykanta.
Nejaučia patekėjusios saulės šilumos.
Gerai. Ar galime jį susigrąžinti?
Jei nudėčiau tuos, kurie jį tokiu pavertė...
Smouki...
Jie turi ryšį, tačiau išgyvena...
net jei miršta tas, kuris juos tokiais padarė.
Geriausia, ką galime dėl jo padaryti – išlaisvinti jo dvasią nuo šio prakeiksmo.
Juos reikia nudėti, po vieną.
Ir kaip tą padarysime, po galais?
Su saulės šviesa.
Įsmeigdami medinį baslį į širdį.
Kas per velniava, Ane?
Visus tuos metus saugojau tą vaikį.
Visame pasaulyje.
Kodėl šįvakar?
Per mane.
Mano tėtis man sakė.
Sakė, kad šėtonas apsireikš dėl mano muzikos.
Kadaise turėjau merginą, vampyrę.
Ji irgi buvo blyškiaodė.
Ta mergina kandžiojo mane visur, tik ne į kaklą.
Semi,
nesijaudink, gerai?
Šėtonas jau ne kartą į mane kėsinosi.
Jei jis pasirodys šiąnakt,
pirmiausia jam teks įveikti savo seną draugužį Deltą Slimą.
Tik tada pasieks likusius.
Jei man vienas iš jų įkąs,
pažadėk,
kad išlaisvinsi mane, man dar nespėjus pavirsti.
Ką turi galvoje „išlaisvinsi“?
Anapily manęs jau laukia.
Tavęs irgi laukia.
Supranti?
Nagi, pažvelk į mane.
Man nesvarbu, kokį šūdą jie kalba.
Užtikrinsiu, kad grįžtum namo.
Semi! Smouki!
Kas tą padarė? Stekas ar Merė?
Ne. Jie iškart išbėgo. Pati matei.
Tuomet kas jam įkando?
Turime jį išnešti, kol nepabudo.
Eime.
Girdi?
Jie groja muziką.
Ei.
Grįžkime į vidų.
Eime.
Visi suvalgysime po česnako skiltelę.
Nelabai skanu.
Niekas ir nesakė, kad bus skanu.
Tik turime išsiaiškinti, ar mūsų tarpe neliko jų.
Neturi raugintų?
Tai absurdiška.
- Smouki, nuleisk ginklą. - Tylėk.
Valgyk arba šausiu.
Nuleisk ginklą, Smouki. Ji ne kokia prakeikta vampyrė.
- Iš kur žinai, po velnių? - Suvalgyk prakeiktą česnaką.
Smouki!
Tik stengiuosi, kad liktum gyvas. Pasitikėk manimi.
Esi piktas žmogus.
Nenuostabu, kad šėtonas mūsų užsigeidė.
Slimai. Kas vyksta, žmogau?
Slimai?
Kas vyksta, Slimai?
Per daug išgėriau.
Tas prakeiktas alus iš Čikagos.
Man visai pakriko nervai, Smouki.
Viskas gerai.
Matai?
Ten tikrai kraujas?
Smouki, įleisk mane.
Pažvelkit.
Smouki, įleisk mane.
Smouki, savo sąskaitą tikrai apmokėjau. Kas yra?
Smouki!
Ko tik panorėsi, žmogau!
Smouki! Čia vyksta keisti dalykai!
Žinau, kad mane girdi, Smouki!
Smouki, įleisk mane!
Kas per... Tai šūdas.
Pasitrauk nuo manęs!
- Uždaryk duris. Nagi. - Palauk!
- Atstok nuo manęs! - Bo.
- Patrauk savo subinę nuo manęs! - Mieloji.
Eime, užvedžiau automobilį. Važiuojam.
Kas yra, Greise?
Jis jį žudo.
Tu dėl šito?
Nesijaudink dėl Kepalo.
Jis tik truputį išalkęs. Važiuojam.
Eime.
Nagi. Mašina jau įšilo.
Arba...
Įleisk mane atgal.
Galiu užeiti, pasiimsime daiktus...
ir važiuosime namo, gerai?
Neklausyk jo.
Greise, sugalvosime išeitį, pažadu.
Aš esu jūsų išeitis.
Šis pasaulis jau paliko jus mirti.
Neleidžia statyti. Neleidžia draugauti.
Mes tą padarysime. Drauge.
Amžiams.
Tai – geresnis kelias, mieloji.
Tad pirmyn, pakviesk mus.
Paklausyk jo, Greise.
Arba paklausyk manęs.
Nes dabar žinau viską, ką žino jis.
Ir noriu, kad mus įleistum.
Nuvažiuosime į maisto parduotuvę. Aplankysime Lizą.
- Nedrįsk, bliamba! - Ne.
- Ne! - O, taip, Greise. Dabar viską žinau.
Netgi tai, kaip tau patinka būti laižomai.
Pažadu, stipriai nekąsiu.
Tai netikra.
Tu – šėtonas. Ar ne?
Semi!
Esi tas, dėl kurio pasirodžiau.
Pajaučiau tave.
Noriu vėl pamatyti savo žmones. Aš čia įstrigęs.
Bet tavo talentas gali man juos sugrąžinti.
Atiduokite jį man. Atiduokite mažąjį Semį,
ir paliksiu jus visus gyvus.
Ramiai.
Pasakysiu tau kai ką, prakeiktas baltašikni.
Tu jo negausi.
Jis priklauso mums. Jo vieta – su mumis.
Neleisiu, kad tai nutiktų.
Tu jo neišgelbėsi, Smouki, kaip neišgelbėjai brolio.
Jums čia nesaugu.
Nesvarbu, kiek turite ginklų ar pinigų...
Kai norės, jie viską pasiims.
Šįvakar čia kai ką sukūrėte, tai buvo gražu.
Bet viską sukūrėte ant melo pamatų.
Hogvudas yra Kukluksklano Didysis Drakonas.
Jis yra jo suknistas sūnėnas.
Visad kėsinsis tave nudėti.
Tiesiog pasirodžiau tinkamoje vietoje tinkamu metu.
Jis sako tiesą, Smouki.
Matau jo prisiminimus.
Smouki, jis nėra tavo brolis.
Nebuvo jokio klubo.
Čia buvo skerdykla.
Čia visus skerdžia.
Tačiau dėdė Hogvudas nežino, kad sukursime naują klaną,
paremtą meile.
Dabar, kai turime daug žmonių, nueikime pas tą seną fanatiką
ir nudėkime jį.
Gal visi eikime?
Be jūsų neisime.
Esame šeima. Teisingai?
Žinau, kad skamba beprotiškai, bet kai visus nužudysime,
Žemė taps tikru rojumi.
Sveikutis.
- Nagi. - Sveikas prisijungęs.
Pažvelk į mane.
Leisk tau kai ką pasakyti. Paklausyk, juočki.
Stekas, kurį pažįstu, niekad nesibičiuliaus su šėtonu.
Eik tu šikt, juočki. Čia aš.
Elajus Moras.
Ir dabar kalbuosi su savo vyresniuoju broliu Slimu,
tad gražiai paprašysiu užsičiaupti.
Mes niekad nebuvome laisvi.
Visur lakstėme, ieškodami laisvės.
Puikiai žinojai, kad niekad jos nerasime.
Iki šito.
Čia yra kelias.
Drauge.
Amžinai.
Ir be tavęs šito nedarysiu.
Be tavęs nėra manęs.
Tai ką darysi?
- Ne. - Ei.
Uždarykime duris.
- Ne. - Ne, žmogau.
Tu nematai.
Jis sakė, kad važiuos pas mūsų dukrą.
Netikėk juo. Jis tenori, kad jį įleistum.
Jis negrasino tavo vaikams!
Turime likti čia per naktį.
Ir ką? Leisti jam nužudyti mano šeimą?
Išžudyti visą miestą?
Paversti visus monstrais?
Tas baltaodis šėtonas kalbėjo kiniškai.
Jis įsibrovė į Bo protą.
Privalome juos sustabdyti, Smouki. Turime pričiupti juos, kol nepaspruko.
Greise, nusiramink. Leisk man sekundėlę pagalvoti.
Ką? Argi tu ne kareivis?
Nušovei du vyrus už tai, kad palietė tavo sunkvežimį, tiesa?
Jie nužudė tavo brolį.
Pavertė Steką vienu iš jų.
Ir mano Bo.
Sakė, kad nužudys Lizą.
Jei nieko nedarysime dabar, tuomet nežinau.
Lauksime iki ryto, o jie žudys mūsų mylimus žmones?
Pavers juos demonais?
Neatrodo, kad jie bėgtų, Greise.
Užčiaupk savo girtą subinę, Slimai!
Aš dabar blaivus.
Žiūrėk, ką kalbi, moterie.
Ką darai?
- Liaukis. Nagi. - Ne!
Girdite?
Jie dainavo šitą dainą.
- Ne, nereikia... - Greise, ne...
- Palik man. Ne... Greise... - Paleiskit mane!
- Nusiramink! - Po velnių!
- Turime pagalvoti! Paleisk! - Nužudysime juos visus!
Paleisk. Nusiramink.
Turime pagalvoti, Greise.
- Turime pagalvoti, turime likti čia. - Greise, nusiramink.
Turime pagalvoti.
Gerai?
- Turime... Viskas gerai. - Nagi...
- Ateikit čia, šūdžiai! - Ne!
Ką čia išdarinėji?
Ne! Po velnių, Greise!
- Greise, kodėl taip padarei? - Juokaujat, bliamba?
Liepiau užčiaupti savo suknistą kakarynę!
Jei jie įeis, turime būti pasiruošę.
Nagi.
Nepanikuokite. Susikaupkite.
Tai šūdžius...
Smouki!
Jie jaučia jo skausmą.
Ane!
Ne!
Stekai, ne! Ne!
Prašau. Ne tu.
O, ne.
- Tik ne tu! - Elajau, tik ne Anę!
Ne!
Dabar viskas bus gerai.
Ne! Ane.
Ne.
Ne! O, ne.
Elajau.
Tu man pažadėjai.
Greitai pasimatysime.
Aš tave myliu.
- Ane! - Ne!
- Ne, eime!
Eime, nagi.
Smouki, turime išnešti jį iš galo. Jos čia nėra. Nagi.
Smouki, nagi.
- Šūdas. Aš išeinu! - Laiptais į viršų. Eik ten.
- Ir aš išeinu! - Semi.
- Eime. - Semi! Nagi!
- Ką tau sakiau? Eik. - Ne, Slimai!
- Eik, mikliai! - Eime!
Slimai!
O, taip.
Vis tiek bjauru.
Norit?
Paskutinis užsakymas, Delta Slimai.
Slimai.
- Taip, eime. - Dingstam iš čia!
Semi!
Ne!
- Eik! - Perlina...
- Eik! - Perlina!
Eik!
Bėk. Tiesiai į saulėtekį.
Buvau viską sumanęs. O tu nudėjai Anę.
Kas tau negerai?
Noriu tavo istorijų.
Noriu tavo dainų.
O tu gausi mano.
Tėve mūsų,
kuris esi danguje,
teesie šventas tavo vardas,
teateinie tavo karalystė,
teesie tavo valia...
Kaip danguje taip ir Žemėje.
- Kasdienės mūsų duonos duok mums... - Kasdienės duonos...
šiandien ir atleisk mums mūsų kaltes,
kaip ir mes atleidžiame savo kaltininkams.
Ir neleisk mūsų gundyti,
bet gelbėk mus nuo pikto.
Amen.
Seniai seniai...
žmonės, kurie pavogė mano tėvo žemes, privertė mus sakyti šiuos žodžius.
Nekenčiau tų žmonių, bet tie žodžiai iki šiol mane nuramina.
Ei! Gulėk, bliamba.
Tu man jau nusibodai.
Šūdžius...
Tie žmonės melavo sau ir melavo mums.
Jie pasakojo istorijas apie Dievą danguje ir velnią pragare.
Ir melavo apie žmogaus dominavimą prieš žvėris ir Žemę.
Atleisk, kad neapsaugojau tavęs.
Nesigraužk. Tu visuomet mane saugojai.
Mes esame ir žemė, ir žvėris, ir dievas.
Esame moteris ir vyras.
Esame susieti, tu ir aš...
su viskuo.
Šūdas!
Ne.
Pajausi saldų mirties skausmą.
Drauge kursime muziką.
- Jis tau įkando? - Ne!
Aš čia.
- Saulė! - Saulė!
Reikia pagalbos?
Eik namo.
Ir palaidok tą suknistą gitarą.
Negaliu.
Ji – Čarlio Petono.
Ką?
Kas tau taip sakė, bernužėli?
Stekas.
Sakė, kad ją iš jo išlošėte.
Tas suknistas melagis.
Tai mūsų tėvo gitara.
Ateik čia.
Išlik stiprus, gerai?
Girdi?
Turiu sutvarkyti reikalus.
Išlik stiprus. Girdi?
Ir jei pamatysime tave...
ar kokį Kukluksklano narį mūsų teritorijoje,
nudėsime vietoje.
Kukluksklano jau nebėra.
Tas juodis šįryt medžios, vyručiai.
Mėgstu nudėti juočkį iš pat ryto.
Jie per daug išpuiko.
Metas juos pamokyti.
Klubas, ką?
Didysis atidarymas ir didysis uždarymas.
- Pirmyn. Atidaryk. - Taip.
Semi!
Ateik, sūnau.
Durys užrakintos.
Pamėgink pro priekines duris.
Padėk gitarą, Samueli.
Ir šitas.
- Iš kur šaudo, po velnių? - Juočkis į mus šaudo!
Nudėkit jo juodą subinę!
Važiuok, po velnių!
Padėk gitarą, Samueli.
Padėk ją. Dėl Dievo meilės.
Pasakyk jiems:
„Mano širdis...
mano balsas...
mano siela...
priklauso Viešpačiui.“
Turi cigaretę?
Prasmek pragaran, juočki.
Elajau.
Jei užgesinsi cigaretę, galėsi ją palaikyti.
Nenoriu, kad ji gautų dūmų.
Paklausyk...
Turiu pinigų.
Tėtukas šalia.
Čikaga, Ilinojus 1992 m. spalio 16 d.
Perlinos
Bose,
atėjo du žmonės.
Sakiau, kad nedirbame, bet jie pasiūlė kelis šimtus žalių.
- Ar gerai? - Man tinka.
GYVAI SEMIS MORAS
Užeikite.
Vampyrai – kas kita.
Galbūt blogiausi.
Jie išgyvena, net jei miršta tas, kuris juos tokiais padarė.
Juos reikia nudėti, po vieną.
Gersiu tą patį, ką šis senukas.
Kaip?
Turbūt buvau vienintelis, kurio jis negalėjo nužudyti.
Jis privertė mane pažadėti, kad nekišiu prie tavęs nagų.
Leisiu tau gyventi savo gyvenimą.
Nedaug jo ir liko, ar ne?
Galiu padaryti taip, kad pasiliktum.
Rengtum turus.
Gyventum.
Nejaustum skausmo.
Man jau gana.
Turime visus tavo įrašus.
Tas elektroninis šūdas neprilygsta tikrai gitarai.
Taip.
Pasiilgstu tikro garso.
Anuometiniai įrašai skamba kaip visiškas šūdas.
Ką manai, Semi?
Tavyje dar likę tikro garso?
Nesvarbu.
STEKAS
Sėkmės, mažyli Semi.
Žinot, ką?
Kokį kartą per savaitę pabundu paralyžiuotas
ir vėl išgyvenu tą naktį.
Bet kol saulė dar buvo nenusileidusi,
tai buvo geriausia diena mano gyvenime.
Ar tau irgi?
Be abejo.
Tada paskutinį kartą mačiau savo brolį.
Myliu tave.
Paskutinį kartą mačiau saulę.
Ir tas kelias valandas
buvome laisvi.
NUSIDĖJĖLIAI
Subtitrus vertė: Akvilė Katilienė