TYLER PERRY ÖRÖME
Jobb helyet is kaphattunk volna.
Mármint ülőhelyet?
Ez a ruha 100%-ban Joy tervezése.
Pat-Treek lenyúlja a cuccait!
Ez is benne volt a portfóliójában, még 2012-ben.
Megdolgozik a pénzéért.
De Pat-Treek aratja le a babérokat és keresi degeszre magát.
És még szemét is vele.
-Minket néz. -Leszarom.
Szia, bari!
Inkább fogd be! Marhaságokat beszélsz. És undok vagy.
Ezt figyeld! Van ilyen? Nézz már oda!
Csókokat dobál neki?
Elvileg járnak.
A szobatársai vagyunk. Csak tudnánk.
Joy állandóan hívogatja. Ő bezzeg soha.
Joy elhívja mindenhova. Ő bezzeg sehova.
Egyszer nálunk aludt. Azért az csak számít.
A kanapénkon.
-Mire jó a hiú remény? -Hiszek a szerelemben.
-Csajszi! -Komolyan. Szegény olyan magányos.
Akkor sem való neki olyan férfi, aki nincs odáig érte.
Leállhatna már a nyálas regényekkel.
Azokban nem ilyen pasik szerepelnek.
Ez terhes, vagy mi?
Mit vacakoltok ennyit? Idő van!
Mi ez a sárga sál?
Ha nem zabálnál, elestél volna.
Mi volt ez a sárga cucc?
-Egy kis újítás. -Te vagy Pat-Treek?
Nem. Én vagyok Pat-Treek!
Úgy van.
Te csak egy… jelentéktelen tervezőasszisztens vagy.
Amiről gyakran megfeledkezel.
És mi ez a paróka?
Ez a hajam.
Még rosszabb. Kinek van manapság saját haja?
Na jó, küldjétek el! Kezdünk. Gyerünk, emberek!
-Hali! -Szia, kislány!
Hogy vagy, Joy?
Egész jól.
-Aha. -Tuti?
Igen. Miért is ne?
Mert az a szemét… Mert ellopta a tervezéseidet.
Nem lopott el semmit. Neki dolgozok, vili? És megfizet érte.
Micsoda önámítás!
Ugyanezek a színek és ruhák voltak
a portfóliódban, még az egyetemen.
Ez mind a tiéd.
Joy, érezd jól magad! Tudod, hogy zabos.
Mikor nem az? Amúgy merre van Colton?
Ott.
Most jártok vagy nem?
Mert nekem úgy tűnik, nem.
-Mondtam, hogy nem sietjük el. -Egek!
Ő is járt valakivel, az én szakításom meg…
Fájdalmasra sikerült. Rémlik?
Szerintem nincs oda érted.
-Na! -Bocsi!
-Muszáj nyersnek lenned? -Aha.
Na jó. Nem váltunk témát?
De úgy unom, hogy mindenki kihasznál téged.
Az egyetem már a múlté, Joy. Ez a való világ.
Komolyan azt hiszed,
hogy saját kollekciód lehet Pat-Treeknél,
csak mert neki dolgozol? Nézz már rá!
Kiköpött önimádó bájgúnár.
Eljön majd a napja.
Ott lesz kint a nevem. Joy Lynne kollekciója. A saját partimon.
Csak ki kell várni.
Dráma három óránál.
-Szia! -Szia!
-Ashley, Littia! Sziasztok! -Szia!
Láttam, hogy a modellekkel trécseltél.
Ismerem a barna hajú lányt. Jacksoni.
-Igazán? -Aha.
És ez szerinted okés?
Hogy érted?
Úgy értem, hogy te Joyjal jársz.
-Li! -Mi van?
Ugyan! Joy is tudja, milyen fontos nekem.
Mindig ő lesz az egyes számú.
Mi a fészkes fenét jelent az, hogy „egyes számú”?
Hát, tudjátok, mint a tanú az esküvőn.
Amikor megismerkedtünk, tök jól kijöttünk egymással.
Együtt nézünk sportot. Jó tanácsokat ad.
Sportot.
Olyan… mintha egy jó haverom lenne.
Méghozzá gyönyörű kivitelben.
Egyébként azt hiszem, itt az ideje szintet lépnünk.
Látod? Megmondtam. Szintet lépnek.
De ahhoz nem kéne előbb kipipálni az első szintet?
Töltsük együtt az ünnepeket Coloradóban!
-Komolyan? -Igen.
Úgysem él itt senkid.
Gyere velem! Bemutatlak a családomnak.
Örömmel!
Na várjunk!
Szokott anyud teát főzni?
Hogyne. Persze.
-Tuti ki fogják csinálni a fehérek. -Ne már, Littia!
De én csak…
Mondj nemet!
És lesz majd egy meglepetésem is.
De szeretném, ha a családom is ott lenne, amikor rákérdezek.
Rákérdezel…
-Mire kérdezel rá? -Ja.
Hoppá! Mennem kell.
Jamesszel talizom Washingtonban.
Holnap reggel indul az apja gépe.
Szerzek neked repjegyet.
Miért, Joy nem fér fel a holnapi repülőre?
Még van itt egy kis dolgom, úgyhogy nem gond.
-Jól van. -Mi?
-Hölgyeim! További szép estét! -Szia!
Vigyázz magadra, oké?
Szóval kérdezni akar valamit.
De vajon mit? Csak nem lánykérés lesz?
Nem. Ő semmit sem siet el.
Talán bejelenti, hogy járunk.
-Nem bízom benne. -Senkiben sem bízol.
Hát, a fehérekben tuti nem.
Megmondtam. Ne mondj le a feketékről!
-Nem táncolhatnánk? -De.
Menjünk!
-Rám fér még egy pia. -Dettó.
Hali! Remélem, sikerült összepakolni.
Kell a kocsi a nénikémnek.
Úgyhogy siessünk, mert könnyen dühbe gurul.
-Mindjárt megvagyok. -Kapkodd magad!
Jó reggelt, Littia! Minek kell a napszemcsi?
Másnapos. És be van állva.
De olvasni még tudok.
Ezt írják Pat-Treekről:
„kollekciójának legvadítóbb része a színhasználat volt.
Mintha külön szeme lenne a divathoz.”
Itt nyilván a te szemedről van szó.
Ezt a Divatos Divatban írták. Pat-Treek kollekciói mind az övék.
Szólni kéne a cikk írójának, Claiborne-nak, hogy ez mind a tiéd.
Beszél még? Csak mert lefoglal a pakolás.
Joy! Hogy vagy képes elviselni?
Látszik, hogy utálod a melót és Pat-Treeket is.
Nem érted, hogy mennek a dolgok.
Pat-Treek Claiborne-nak melózik keményen,
én meg Pat-Treeknek.
Ennyi.
Minden este sírva-rinyálva jössz haza a munkád miatt,
aztán fogod magad, és belefeledkezel azokba a romantikus regényekbe.
Meg a fagyiba.
Oké. Jobb, ha megyek, mert csak felhúztok.
Most meg elmész Coltonnal, mint valami szereplő,
hogy ne kelljen a melóval törődni meg azzal a sunyi alakkal.
Ezt csípni fogja?
Aha. De ugye tudod, hogy hideg lesz?
Tudom, de muszáj szexinek lennem.
És fagyosnak.
-Már alig várom! -Hahó!
Jól van. Ne törődjünk Littiával!
De ne éld úgy bele magad!
Tudom, hogy nem rajongsz ezért a párkapcsolatért.
Nem erről van szó. Mi…
Mi ez?
A nap. Tudod, ez a fény.
A barátaid vagyunk, vili?
Amikor megismerkedsz egy pasival, elveszel a saját fantáziavilágodban,
ahogy a könyveidben is.
Az ilyen sztorik sosem válnak valóra. Tetszik érteni?
-Szerinted téveszmés vagyok? -Dehogy!
Nem így értette. Csak aggódik érted.
Ennyi.
Íme egy példa:
amikor Antonio összetörte a szívedet, totál magad alatt voltál.
-Littia! -Meg voltál zuhanva.
Aztán ott volt az a Taylor nevű hobbit Nebraskából.
Most meg felszedsz egy coloradói faszit.
Miért nem éred be egy bronxi fekával?
Egy nagydarab, kigyúrt sráccal.
Ahogy te is?
Csak szólok, hogy tök hirtelen be akar mutatni a családjának.
Jobb, ha vigyázol a szerveidre, kisanyám, nehogy kivegyék őket.
Na várjunk! Mi is volt Markkal?
Touché! Ez övön aluli volt.
Nős pasiként mindenkivel kavart.
-Úgyhogy hagyjuk! -Oké.
Ez sajna jogos volt. Bocsi!
Oké. Akkor beszéljünk inkább Donaldról!
Na nem! Engem hagyj ki ebből!
-Mert Donald… -Kit izgat?
-ígéretes volt. -Ne velem pörölj!
A lényeg, hogy mindhármunknak kijárt a csalódásból.
De Colton rendes. Anno nem jött be, hogy rámenős voltam,
úgyhogy ideje volt váltani.
És ha hagyom, hogy önmaga lehessen,
mindenféle elvárás nélkül, akkor megspórolom a drámát.
-Ez csupán… -Terelés.
Nem jó, ha nehéz egy párkapcsolat. Ha mégis az, akkor erőltetett.
De igazi párkapcsolat kell ahhoz, hogy…
Jól van. Látom, hogy nem tetszik ez a szitu,
de nem szeretnék vitázni, úgyhogy elég volt.
Oké. Ne vitatkozzunk! Irány a reptér, jó?
-Hali! -Szia!
-Szió!
De jó újra látni!
Üdv! Maga biztosan…
-Az apám, David. -Üdv!
-Örvendek! -Nincs több cuccod?
Nincs.
Mondtam apának, hogy imádod a divatot.
Azt hitte, sok cuccal jössz.
-Hát, a nagyvárosi hölgyek… -Mit mondtam, apa?
Ő nem egy átlagos nagyvárosi hölgy. Olyan, mint egy haver.
A haverjaid nem így öltöznek.
Biztos fázol. Szállj csak be! Hozom a bőröndödet.
Köszönöm!
Alig várom, hogy megismerd a többieket.
-Gyönyörű ez a hely. -Igen, mi is szeretjük.
De Colton nem fér a fejembe. Hihetetlen, hogy elment.
De köszönöm, hogy segítettél neki eligazodni!
Boldogul ő magától is. Jó nevelést kapott.
LITTIA Dühös rám. Ezért nem ír vissza.
ASHLEY Megérkeztél?
LITTIA Már rég.
ASHLEY Vagy csak a bőröndjére vár.
LITTIA Nem. Dühös rám.
És várod már az ünnepeket? Nagyon hiányoztál.
JOY Megvagyok. Csörgök majd.
-Aha. -Szuper.
ASHLEY Életben van.
LITTIA És dühös.
Ezért nem ír vissza.
Tuti rossz vége lesz.
Néha olyan naiv tud lenni.
JOY Hékás! Látom ám, miket irkálsz.
LITTIA Tudjuk.
Isten hozott Whiplitonéknál!
De gyönyörű ez a táj! Akár egy nagy hógömb.
-Beviszem a bőröndödet. -Szia! Wynona vagyok, Colton édesanyja.
-Üdv! Joy vagyok. -Naná, hogy Joy vagy!
Sokat hallottunk rólad.
Épp időben érkeztetek.
Az évszak legdurvább hóvihara fog lecsapni.
Akár másfél méteres hó is jöhet.
-Másfél méteres? Az igen! -Brutális lesz.
-Szia! Heather vagyok! -Szia!
Olyan sok jót hallottunk rólad!
Gyere ide!
Te jó ég! Nyomás befelé!
Még megfázol ebben a lenge ruhában.
Majd a férfiak cipekednek.
Gyere csak!
Meseszép a házuk. Nagyon meghitt.
Köszönjük! Imádunk itt lakni.
Csináltam forró csokit, az majd felmelegít.
Köszönöm!
-Milyen volt az út? -Csodás.
Akkor jó.
Köszönjük, Joy, hogy vigyáztál a mi Coltonunkra!
Hát igen. Kicsit féltettük New Yorkban.
Ismerős nélkül. Szörnyű volt belegondolni.
De mesélte, hogy megismerkedtetek.
Azt mondta, tökös vagy. Még a férfiaknál is tökösebb.
-Folyton rólad beszélt. -Nagyon hálásak vagyunk.
Azért hadd jusson levegőhöz!
Odafent vár a szobád. Fel is viszem a bőröndödet.
Pihennél kicsit? Elvégre hosszú volt az út.
-Igen, az jólesne. -Várj már! Essünk túl rajta!
-Alig jött meg, Colton. -Ugyan!
Muszáj tudnom a választ.
-Ezt fel kell vennem. -Nem szeretnéd, hogy…
Mindegy. Csináljátok csak! David, gyere! Szedd a lábad!
Jövök. Várjatok meg!
Mire készülsz?
Nos, jó pár hónapja ismerlek már, és…
még senkivel sem volt ilyen jó a kapcsolatom.
Sem a haverjaimmal, vagy akikkel itt felnőttem.
Remélem, igent fogsz mondani.
Légy mellettem az oltárnál!
Mármint tanúként… az esküvőmön.
-Tessék? -Heather igent mondott.
Szeretném, ha a tanúm lennél.
Mit szólsz, Joy?
COLTON ÉS HEATHER ELJEGYZÉSÉRE!
-Igen! -Igent mondott! Ez az!
Most olyan boldoggá tettél minket!
Jól vagy, drágám?
Persze, csak hosszú volt az út. Nem baj, ha lepihenek?
Előre megmondtam, hogy csak fel fogod izgatni szegényt.
Menj csak! Rögtön jobbra van a szobád.
Frissülj fel egy kicsit! Majd megbeszéljük az esküvőt.
De jó!
Köszi, apa!
Micsoda nap!
De lennék most a helyedben!
Járatot kell találnom, de azonnal!
Na mizu? Már alig várjuk a beszámolót!
Mondj el mindent!
Joy! Mi a baj?
Igazad volt.
Mármint miben?
Nem kell az „én megmondtam”.
-Eszem ágában sincs. -Neked nyilván nincs, Ashley.
Na jó, nekem igen. Mi történt?
Azonnal el kell tűnnöm innen. Menyasszonya van!
-Mi? Ismételd meg! -Élvezd ki, Littia!
Azért mutatott be a szüleinek,
hogy előttük kérhessen fel tanúnak az esküvőjére.
-Röhögj csak, Littia! -Ne nevess!
Ugyan! Ez kicsit sem vicces!
Velem maradtok, amíg leteszem?
Nekem most ki kell mennem a mosdóba.
Littia!
Jól vagy?
Képtelen vagyok rájuk nézni. Le kell lépnem innen.
Keressünk egy járatot!
Már kerestem, de nincs egy szál se.
Bérelek egy kocsit, hogy hazaérjek karácsonyra.
Figyi, Joy, vagy 3000 kilométerre lehetsz New Yorktól.
Nem érdekel!
Ugye nem fogsz hülyeséget csinálni?
-Le kell lépnem innen. -Jól van.
Esetleg megpróbálkozhatnál a terminállal.
Várj egy kicsit! Ezt most komolyan mondom.
Ha odaérsz a terminálhoz a reptéren,
keress egy fehér pasit, oké?
Nézz a szemébe, és mondd azt neki, hogy:
„Tina Turner vagyok.
-Csak 37 centem van meg egy kártyám…” -Ne most!
„Durván összevesztem a férjemmel.
De visszafizetem, amint tudom.”
-Nem tudom, miért a barátunk. -Jó látni, hogy élvezed.
-Miért szemétkedsz vele? -Mert baromira vicces.
-Totál kivan. -Bocs, ribi! Be vagyok állva.
Elég már abból a rohadt fűből!
Az agyamra mész!
Oké, menni fog. Meg tudom csinálni.
Bőrönd pipa. Teló is. Basszus!
Erről szól a család.
De utálom ezt a helyet!
Jól van.
Elnézést! Megmondaná, hogy jutok ki a reptérre?
Úgy fél óra múlva áll meg itt a síbusz.
-Remek. Köszönöm! -Nincs mit.
Bár ehhez a városhoz nem épp ilyen ruha dukál.
Itt egy kézmelegítő.
-Köszönöm! -Nincs mit.
Üdv! Elnézést!
-Mikor megy gép New Yorkba? -Sajnálom!
Nem indul és nem is érkezik gép pár napig, vagy akár egy teljes hétig.
Évek óta nem látott hóvihar közeleg.
És miért mosolyog?
Mert errefelé fő a boldogság.
Felhívhatom a hotelt, de biztos nem lesz üres szoba.
Még mindig mosolyog.
Ha fázik, a meleg váróterem jól jöhet.
Ne mosolyogjon!
Jól van?
Helló! Kocsit bérelnék.
Sajnos már nincs négykerék-meghajtású.
-Esetleg van valami más? -Egy akad.
Ez.
Kibérelem.
Ezzel nemigen jut messzire, és…
-Jó lesz. -Rendben.
-De ez kétkerék-meghajtású. -Akkor is jó lesz.
Jól van. Viszont Ourayon belül kell maradnia.
Csak adja ide!
Rendben.
Remélem, tudja, mit csinál. Odakint eléggé…
-Boldogulok. Köszönöm! -Értem.
-Elég durva hóvihar jön. -Hölgyem! Felfogtam. Oké?
-Persze. -Köszönöm!
Elkérhetném a hitelkártyáját?
Előbb kitöltöm ezt, és majd utána odaadom.
Szia! Le ne tedd! Nincs itt Littia.
Jól vagy?
Hogyne. Már úton vagyok haza.
Biztos tudsz hóban vezetni?
Nem érdekel, érted? Egyáltalán nem!
Jól van. Mi lenne, ha szépen félreállnál, és egy hotelben maradnál a kövi gépig?
Nem tudják, mikor indul a következő gép.
De én itt nem bírom tovább.
-Értem. -Figyi, tudom, hogy Littia is ott van.
Talált.
De ha elkezdesz okoskodni, én…
Nem fogok, oké?
Nem akartalak felhúzni, csak aggódunk érted.
Nem kell. Nyugodtan bemérhettek. Csak…
Majd csörgök. Most nincs kedvem dumálni.
Ez nagyon gáz. Tuti eltévedt.
Ja, de mániája, hogy mindig hülyeséget csinál.
-Hallom ám. -Basszus! Szeretünk!
Nagyon szeretünk!
Hogy az a…
-Miért rinyálsz? -Elfelejtettem kinyomni.
-Ezért nem bír engem. -Nem én tehetek róla.
Forduljon jobbra!
Nyolcszáz méter múlva forduljon balra!
Ez nem stimmel.
Forduljon vissza 90 kilométer múlva!
-Mi van? -Az út véget ért.
A NAVIGÁCIÓ CSAK ELŐFIZETÉSSEL ÉRHETŐ EL
Hát ez meg…
Ügyes vagy, Joy! Fasza!
Mi a franc?
Marha jó! Az a rohadt navigáció!
Mi a nyavalya?
Ugye csak szórakozol velem?
Miért ilyen szar az életem?
Te jó ég! Mi a…
Istenem! A pokolba kerültem?
Sajnálom, amit az életemre mondtam!
Hova tűnt a ruhám?
Szegény nagyi előre megmondta, hogy ilyen lesz a pokol.
Elraboltak!
Segítség!
Segítsenek!
Segítség!
Segítsen valaki!
Segítség!
Segítsenek!
-Segítség! -Senki sincs a közelben.
-Jobban jár, ha visszajön. -Segítség!
Elhiszem, hogy szép ez a hely, de mindjárt itt a vihar.
Segítség!
-Segítség! -Na jó.
Segítség!
Hát igen, elég hideg van odakint.
A tűz majd jól felmelegíti. Nem jó érzés szétfagyni.
Tessék.
Ez csak egy takaró.
Ha még nem jött volna rá, biztonságban van.
Rendben?
Maga sorozatgyilkos?
Talán úgy nézek ki?
Nem vagyok az. Becsszó.
Hol vagyok?
Ouray megyében, Coloradóban.
-Muszáj hazajutnom. -Nézze,
tudom, hogy le akar lépni,
de most már bármikor ideérhet a vihar.
Úgyhogy kénytelen lesz bízni bennem. Nem nagyon van választása.
Hogy hívják?
Joy.
Joy. Így hívnak.
Hát magát?
Ridge. Ridge Philips.
Hogy kerültem ide?
Nem is emlékszik?
El…
Eltévedtem. Aztán a kocsim…
Éppen vadásztam. Feltűnt, hogy körbe-körbe megy a kocsijával.
Próbáltam jelezni, hogy észrevegyen, de csak nem akart megállni.
Aztán a tó elnyelte a kocsit.
És maga is elmerült.
Muszáj volt…
Kockára tette az életét értem?
Megmentette az életemet!
Köszönöm!
Ezt úgy mondta, mintha lett volna választásom.
Akkor köszönöm, amennyiben tényleg nem sorozatgyilkos!
Megmentettem volna, hogy később megöljem?
Dehogy. Nézze…
amint elül a vihar, visszaviszem a városba.
De a mostani elég komoly lesz, úgyhogy eltarthat egy ideig.
Addig maradjon a tűz mellett, melegedjen meg egy kicsit!
Vigyázok magára.
Hányas cipőt hord?
Negyveneset.
Szabad? Ott vannak a…
Oké. Lássuk!
Kicsit nagy lesz, de a célnak megfelel.
Pont akad magánál női ruha?
Melegen tartja.
Francba!
Mi van? Muszáj szívnom egyet. Ne legyél már dühös!
Nem az a baj.
Hanem?
Szóval, miután tegnap este lefeküdtél,
nyomon követtem Joy mobilját, de egyszer csak eltűnt a jel.
-Nem tudom, mi történhetett. -Sok a hegy arrafelé.
De tuti nem esett baja. Nyugi!
-Honnan tudod? -Hát onnan, hogy érzem.
Be vagy tépve. Nem érzel semmit.
Lazíts már!
Biztos jól van. Légy türelemmel!
Nem tetszik ez nekem.
Gyönyörű.
Ki van a képen?
Ez az ő ruhája?
Ne haragudjon! Kialudt a gyertya.
-Hagyja csak! -Ugyan. Meg tudom gyújtani.
Meg is van.
Tudja, amióta itt vagyok, egy feketével sem találkoztam.
Erre épp egy fekete férfi húzott ki a tóból.
Elvégre az is lehet, hogy meghaltam.
Megfulladtam. És maga lenne Isten.
Ez meg a mennyország.
Elhiheti, hogy én tuti nem vagyok Isten.
És nem halt meg.
Honnan tudhatnám? Még telefonálni sem tudok.
Onnan tudhatná, hogy a mennyország minden bizonnyal
szebb hely ennél a vadászkunyhónál.
Se tévé, se közösségi média?
Nem. Egyik sem.
Csak én, a természet és Isten.
Ez nehéz lehet és magányos.
Nem. Felszabadító érzés. Nincs, ami elterelné a gondolataimat.
Mit főz?
Nyúlpörköltet.
Én vegán vagyok.
Akkor meg fog halni.
Errefelé nincs semmi vegán kaja.
Mondjuk van pár babkonzervem.
Az is jó lesz.
Szóval itt él?
Igen.
Én New Yorkban lakom, de oaklandi vagyok.
Látszik is.
Nehéz eldönteni, hogy ezt most bóknak vegyem-e.
Hát, az itteni nők nem pont ilyenek.
Ők jól tudják, hogy hóviharban nem nyerő a kétkerék-meghajtás.
Egyébként merre tartott?
Eltévedtem, és a GPS is bekrepált.
New York lett volna a cél.
Micsoda? Coloradóból? Azzal a tragaccsal?
Jó, belátom, nem volt egy nyerő ötlet, de le kellett lépnem.
Az sem érdekelt, hogyan.
-Ez meg mi volt? -Lavinaőrjárat.
Ágyúkkal lőnek párat, hogy ne halmozódjon fel annyi hó.
Szóval nincs telefonja. És mihez kezd vészhelyzet esetén?
Például fulladás esetén?
Valahogy csak megoldottuk, nem igaz?
Nézze, nem akarok bunkó lenni,
de kérdeznem kell valamit.
Minden oké nyaktól felfelé?
Tessék?
Persze. Miért kérdez ilyet?
Hát mert elvezetett idáig ilyen…
Abban a kocsiban…
Ezt én is elmondhatnám magáról.
Egyedül él a semmi kellős közepén.
Mintha maga is menekülne.
Mindjárt elkészül a bab.
Lejössz reggelizni?
-Nem keltettünk fel vacsira. -Apa tudta, hogy fáradt leszel.
Joy?
Merre lehet?
-Nem tudom. -Hívd fel!
Oké.
Nem vettem észre, hogy írt: „Bocs, de le kellett lépnem!”
-Miért lépett le? -Nem tudom.
Nyitva van az ablak?
Csak nem mászott ki.
Nem tudja, hogy vihar közeleg?
De. Anya mondta neki.
Szólj a szüleidnek!
Nem ízlik?
De. Teljesen jó.
Merre van a vécé?
-Az egy budi? -Aha.
Oké, semmi gond. Visszatartom.
Nézze, egy ideig tuti maradnia kell.
Nem akar húst enni? Nem akar kimenni a budira?
Hát, sajnálom, de palackozott vizem sincs.
Mikor ül el a vihar?
Nem tudom. A mostani elég komoly.
Pár napig biztos eltart.
-Talán egy hétig is. -Egy hétig?
Mielőtt elhúzhatnánk innen.
Nem tudom, feltűnt-e, de nem egy főút közelében vagyunk.
Errefelé nem hányják el a havat.
Tehát nem tud felhívni senkit? Se rádió, se semmi?
Semmi.
Miért?
Mert így szeretem.
Komolyan.
Gyalog sem jutok ki?
Gyalog? Mármint Ourayig?
Igen.
Nem. Reggelig sem húzná ki élve.
Hacsak nem épp ez a célja.
Nem vagyok öngyilkos alkat.
Pedig szinte a halálba hajtott.
Na jó. Abbahagyhatnánk ezt?
Persze.
Csak akkor ne kérdezősködjön annyit!
Nézze, a legjobb, amit tehet,
hogy kivárja itt, amíg elül a vihar.
Aztán elsétálunk a kocsimhoz,
és visszaviszem Ourayba.
Úgy 20 kilométerre van a hegytől.
Remek.
Egyébként mi baja van?
Hisz ez kész őrület.
Nincs itt semmi. Se ember, se zaj.
Ki él így?
Az a Kaczynski nevű őrült igen, de nem holmi fekete csóka.
Maga tök fura.
Épp elegen neveztek már furának.
Nem hiányzik egy idegentől is.
Maga egy vendég a házamban.
És ha nem tévedek…
nekem köszönheti, hogy él.
Úgyhogy lehetne kedvesebb.
Vadászatra kell.
Utálom a fegyvereket.
Pedig muszáj enni.
Nézze, igyekszem kedves lenni magához.
De csak egy főre elég az étel. Nem számítottam vendégre.
És…
azért költöztem ide, hogy egyedül legyek. Úgyhogy…
kicsit sok ez így nekem.
Ne nyúlkáljon semmihez, jó?
Ügyes voltál, Joy!
Felhúztad a fekete fegyveres favágót, és senki sem tudja, hol vagy.
Mekkora egy seggfej!
Mióta várunk már?
Ne hívjuk a rendőrséget?
De.
-Kilenc, tizenkilenc. -Oké.
Colorado melyik részén is van?
-A fehér lakta részén. -Denver van ott, ugye?
-Kábé az egész állam Denver. -Oké.
Akkor nézzük az egész államot!
Várjunk csak! Nincs meg Colton száma?
-De. -Tényleg?
-Aha. -Keresd meg!
Nem tudod, mi a jelszavam?
Honnan tudnám?
Használd az arcfelismerést!
Szerinted felismer? Be vagyok tépve.
Tessék.
Oké. Sikerült, ugye?
-Azt hiszem. -Csajszikám…
-Mi is kéne? -Colton száma.
Oké. Hahó, Siri! Hívd fel Coltont!
-Biztos… -Nincs meg a száma, ugye?
-Megőrülök tőled! -Basszus!
-Előkerítem Colton számát. -Azt hittem, ez a másik telóm.
Várjunk! Ki is az a Colton?
Jól van. Csak nyugi!
Háromra, Joy! Egy, kettő…
három.
Francba!
Hahó! Van ott valaki? A halálomon vagyok.
Nem volt vizes, amikor ráült?
Hogy mi van? De, minden vizes volt!
-Le kellett volna törölnie. -És honnan kellett volna tudnom?
Nem látta azt a filmet,
amiben odaragad a gyerek nyelve?
Miket hord… Mi a… Segítsen! Ideragadtam, és szétfagyok!
Van nálam egy kis meleg kávé.
Segíthetek, de be kell mennem.
Hogy érti, hogy be kell jönnie? Ez egyre nagyobb szívás!
Nézze, jobb, ha gyorsan dönt.
Baromi hideg lesz, ha lemegy a nap.
Jó. De csukja be a szemét!
-Rendben. -Mondom, csukja be!
Már láttam magát pucéran.
Istenem, ez olyan megalázó!
Jól van. Rendben. Nem nézek oda.
Igyekszem elfordulni. Jól van.
Oké. Rajta!
Na jó. Kifelé! Tűnés!
-Francba! -Kifelé! A rohadt budiba már!
-A seriff irodáját hívta. -Helló!
Egy barátunk Coloradóba utazott, de nyoma veszett.
-Igen. -Parancsol?
A barátunk.
Igen, egy Colton nevű fehér csókát látogatott meg.
-Ismeri őt? -Ez Ouray. Tucatnyi Colton él errefelé.
Nem tudna kicsit konkrétabb lenni? Melyik városban lakik?
Hát nem tudjuk.
Igyekeztem bemérni a mobilt, és kideríteni Colton vezetéknevét,
de legutóbb Ouray közelében lehetett.
Értem. Más valami?
Esetleg elküldhetem, merre járt legutóbb.
Szólok egy emberemnek. Ő majd felveszi a jelentésüket.
Rendben. Köszönjük!
Túl sok idő telt el.
-Csak semmi pánik! -Már tuti hívott volna.
-Meghalt. -Nem. Ne is mondj ilyet!
Úgy ne pánikoljak, hogy felhúzol?
Szívj a fűből!
Még vonalban van a zsaru!
A seriff Coloradóban van, ahol legális a fű.
És amúgy sem hallja.
Még itt vagyok.
Ugye nem fogyasztanak illegális drogot?
Tegyük le!
Onnan csak nem csukathat le.
Igen, de azt hiszi, be vagyunk tépve.
Miért suttogsz?
Eljön értünk.
Tud adni tollat és papírt?
Igen, abban a ládában talál.
Nem baj, ha belenyúlok?
Csak mert azt mondta, ne nyúlkáljak semmihez.
Jogos.
Kiveszem én.
Fura, hogy nincsenek vastag kabátjai.
Vagy az irhabundát preferálja?
Biztos csak egy suttyó tanyasi cowboynak tart.
Egy félnótásnak.
Jól sejtem?
Nem mondtam ilyet.
Volt egy kabátom, amit édesanyámtól kaptam.
De elvesztettem, amikor beugrottam maga után.
Ő van azon a képen.
És az ő ruháját viseli.
Két éve halt meg.
Úgy szerette ezt a kunyhót.
Nagyon sajnálom!
Nem kell sajnálkoznia.
New Yorkban kellett volna maradnom.
Hülyeség volt idejönni.
Holmi ábrándot kergetve.
Ha terapeutát keres, én nem az vagyok.
Mivel magának is kéne egy.
Tudja, mit? Mi lenne, ha inkább lefeküdne szépen?
Sajnálom!
Akkora idióta vagyok. Egyszerűen…
Az előző pasim olyasvalakivel csalt meg, aki nagyon közel állt hozzám.
Az azt megelőző meg azt mondta, én vagyok az igazi, csak rosszkor.
És hogy csak barát akar lenni.
Mindig olyan férfiakba szeretek bele, akik nem szeretnek viszont.
Tudja, milyen érzés ez?
És nem akartam öngyilkos lenni.
Igyekeztem hazatérni a reménytelen munkámhoz,
ahol úgy bánnak velem, mint egy darab szarral, és…
Akkora hülyeség volt idejönni.
És sajnálom, hogy csak így belepottyantam az életébe!
Sajnálom!
Nincs mit sajnálni azon, ha szeret valakit.
Szép volt, Joy! Bravó!
-Mit csinál? -Elmentem tűzifáért.
Hagyja csak! Adja ide! Menjen be!
Van még itt bőven tűzifa.
Bocsánat! Nem láttam.
Összevizezte a takarómat. És még el is szakadt?
-Hideg volt odakint. -Lenne szíves ideadni?
Csak adja ide!
Inkább üljön le, jó?
Én csak segíteni akartam.
Gondoltam, kell még fa a tűzre. Azt hittem, elaludt.
Az ágyamban szoktam aludni.
Tegye el magát holnapra!
Valahogy beszélnünk kell a rendőrséggel.
Épp Colton számát keresem.
Megnézem az Instáját.
Nincs is Instája.
Kezded már kapiskálni?
Akinek nincs Instája, nem megbízható.
Na jó. Tudod, mit?
Amint elül a vihar, útnak indulunk, hogy megkeressük.
Ja. És hívjuk fel a BFI-t!
FBI-t.
Tedd már le! Ne! Hagyjad!
Oké.
Útra kelünk, és előkerítjük, jó?
-Azt hiszem, ez az. -Igen, ez az.
-Ez lesz az. -Zsír.
-Halló! -Colton!
Elmondom a rendőrségnek, hogy kinyírtad a barátunkat!
-Nyughass már! -De nem megy!
-Mi történt? -Nem tudjuk, mi van Joyjal.
-Én sem tudom. -Az tuti, hogy lelépett tőletek.
De miért?
Ez komolyan ennyire hülye?
Oké, figyelj!
Épp repjegyet nézünk, de pokoli idő van.
Sajna ilyen viharban nem indulnak gépek.
Na nem mondod?
-Nem tudnál szétnézni? -De.
Apával bemegyünk a seriffhez.
Igen. Jobb is, ha nem ülsz a fenekeden!
Hívj majd vissza ezen a számon!
Rendben. Úgy lesz.
Apa!
Komolyan?
Mondtam, hogy hagyja!
Megvarrtam.
Az ki van zárva. Ezen nem…
Várjunk!
Sima varrás. Itt meg kétráhajtásos.
De ismételten sajnálom!
Elüldögélek itt. Nem leszek útban.
Hogy tud így varrni?
Ősi indián varrási technika.
Otthon vagyok a divatban.
Egy nap saját kollekciót szeretnék.
Egyébként gyönyörű ez a varrásminta. És tudom, hogy sokat jelent magának.
De megígérem, hogy nem leszek láb alatt.
Sajnálom! Csak…
Annyi minden kavarog a fejemben. Sajnálom!
De ugye az nincs köztük, hogy végez egy nővel,
aki New Yorkból jött, és az agyára megy?
Édesanyám csinálta nekem.
Ez volt az utolsó ajándéka, mielőtt meghalt.
Őszintén sajnálom!
És maga…
úgy megvarrta, mintha a régi lenne.
De hogyan…
Ezt a varrást egy navahó ismerősünk tanította meg neki.
Látta, mi van a sarkán?
JOYTÓL RIDGE-NEK
-Joynak hívták. -Igen.
Amióta felbukkant, folyton azt kérdezem magamtól,
hogy mégis mi a fene folyik itt?
Ez nem lehet véletlen, igaz?
Kérdés, miben hiszünk.
Nézze,
tudom, hogy egy igazi tuskó voltam.
De az év ezen időszaka eléggé nehéz nekem.
Anya nagyon szerette az ünnepeket.
Két nappal karácsony előtt halt meg.
De nagyon szerette. Imádta a karácsonyt,
ahogy a hálaadást és a szilvesztert is.
Úgy szerette, ha együtt voltunk.
Köszönöm, hogy megvarrta!
Ez a legkevesebb.
Tudja, mit? Azt hiszem, kezdem megérteni.
Hát igen.
Mit csinálna most, ha otthon lenne?
Nem is tudom. Biztos iszogatnék valahol a barátaimmal.
-Nem beszél a szüleiről. -Mert nem ismertem őket.
Örökbe fogadtak, úgyhogy nincs testvérem.
Nem lehetett könnyű.
Ilyen az élet.
De ott vannak a barátaim, Littia és Ashley. Ők a családom.
És magának?
Két fivérem is van, de már nem tartjuk a kapcsolatot.
Fél évvel azután, hogy anya meghalt, apám újranősült.
A tesóim simán elfogadták.
De én nem.
Minden ünnepet abban a házban töltenek, ahol felnőttünk.
De ez így nincs rendjén.
Ezért jöttem ide.
És úgy gondolja, az anyja azt szeretné, hogy egyedül legyen?
Nem.
Talán ezért kötött ki itt.
A barátaim tuti halálra aggódják magukat.
Igen? Mit csinálhatnak?
Ashley valószínűleg fel-alá járkál, és totál kivan.
Littia meg nyilván annyira be van tépve, hogy nem is tud magáról.
Mindig betép, ha kiborul.
Eléggé odavan a fűért.
És maga?
Nem. De piálni azért szoktam.
Mit meg nem adnék most egy üveg jó borért!
Ez erősnek tűnik.
Az is.
Úgyhogy csak mértékkel!
Figyelmeztetem, hogy sokat beszélek, amikor iszom.
Amúgy is sokat beszél.
Aha, már értem.
Maga is olyan lattemániás New York-i, mi?
Meg olyan jóganacit hordó, vegán New York-i. Ez lenne maga.
Most már értem.
Komolyan ezt gondolja rólam?
Hát, mondhatni, ez rí le magáról.
Jobb, ha tudja, hogy divattervezői sulit végeztem…
Aha.
…és Anna Wintournál meg Tom Fordnál gyakornokoskodtam.
És totál elkápráztattak a tudásukkal.
Ugye halvány fogalma sincs, miről beszélek?
Nincs. De tudja, mit?
Tom Fordot vágom.
-Igen? -Kocsikat gyárt?
-Nem, az egy másik Ford. -Csak vicceltem.
Nem vagyok jártas a divatban.
Errefelé nem ezzel töltjük az időnket.
Valamit muszáj megkérdeznem.
Maga annyira…
Még mindig az izgatja, hogy kötöttem ki ebben a kunyhóban.
Igen.
Tudja,
a feketék közt is akadnak ám marhatenyésztő családok.
A miénk is ilyen.
Évszázadok óta ezzel foglalkozunk.
Hű! Nem is tudtam.
Akkor úgy tűnik, kvittek vagyunk, mert…
én is félreismertem magát.
-Hát igen. De tuti szereti a countryt. -Igen.
És maga?
Igen, ha Beyoncé énekli.
Erre igyunk!
Ez jó volt. Ismerős poén.
Kicsit sem ismerős.
Tudom.
Hát…
ezt muszáj kimondanom, még ha meg is haragszik rám.
Micsodát?
Az eddig tapasztaltak alapján erős és csendes alkatnak tűnik.
De inkább erősnek.
Elmehetne a régi házukba, hogy kiderítse, milyen érzés.
Az alapján, amit az anyjáról mesélt,
aligha akarná, hogy a fia egyedül legyen itt,
őt hiányolva, a nagy változásra várva.
Inkább a családja mellett tudná.
Nem kell egyből reagálnia. Csak gondolja át!
Így, hogy kezdem megérteni magát, könnyebb megnyílni.
Ki szerint?
A lány szerint, akinek szörnyű nevelőszülei voltak,
és aki kénytelen volt megbocsátani nekik, hogy felszabaduljon.
Nem jó, ha elfojtjuk az érzéseinket.
Akkor most én kérdezek.
Te jó ég!
Kicsoda ő?
A fickó. Aki miatt eljött egészen Ourayig.
Colton.
Colton Whippleton?
Whipperstenz? Whippleton?
-Valami ilyesmi, ugye? -Csak nem ismeri?
Így már érthető.
Beugrott a csávó.
Amikor New Yorkba költözött, a szülei féltették kicsit, mert…
Sokat focizott, és mondhatni, nincs ki mind a négy kereke.
Hűha!
Így tényleg érthető.
Rendes srác.
-Csak nem tudta, mit érzek. -Ja.
És…
-ez így nekem kínos. -Dehogyis.
-Szó sincs róla. -Mármint,
olvasom a nyálas regényeket,
és folyton arról álmodozom, hogy eljön az én szőke hercegem.
És valahogy…
Mindegy.
Hát igen.
Ezért nem vagyok oda a romantikáért.
-Szóval szingli? -Aha.
Nem is értem, miért, Hegylakó úr.
Nem sok nő tudja elviselni, ha a pasija hónapokra felszívódik.
Próbáltam párszor, de sosem működött.
Az elég hosszú idő.
Hát igen, de nem is tudom. Ez kell ahhoz, hogy feltöltődjek.
És ha nem jöttem volna ide,
nem találkoztunk volna, és nem tudtam volna…
Megmenteni.
Köszönöm!
Nincs mit.
Úgy tűnik, megérte.
Még így is, hogy megzavartam a nyugalmát.
Azt hiszem, jobb, ha lefekszem.
Igen.
Nem tudom, mennyi az idő, de későre jár.
Igen.
Jó éjt!
Nem. Felhívtuk a seriffet.
Kijön hozzánk, amint elül a vihar.
Épp repjegyet próbálunk szerezni, oké?
-Eltelt hét nap! -Hét nap!
Tuti nem esett baja. Tud vigyázni magára.
És sok jó ember él errefelé.
-Nagyon aggódunk érte. -Tudom. Én is.
Mi csak a barátunkat akarjuk. Ennyi.
Tudjuk.
Na jó. Indulunk Salt Lake Citybe.
Nem fogjátok megtalálni. Várnunk kell.
Biztos jól van. Érzem.
Ki kellett vennem a zöld cukorkákat…
-Mi? -…három zacskóból.
A zöld a kedvenc színe.
És nem lehet a szemébe nézni, úgyhogy így kell odaadni neki.
Ez túl önkényes.
-Pedig így történt. -Nem is.
-Pat-Treek a neve. -Hű!
És ő a világ legrosszabb főnöke.
Nem kéne hagynia, hogy így bánjanak magával.
Tudom, de így működik ez az ipar.
Én nem igazán vágom a divatot,
de maga biztos jó benne.
Láttam a rajzait.
Szóval simán ellopta a műveit?
Nem változtatott se a színeken, se semmin. Hát igen. Szomorú.
El kell mondania az igazat.
Tegyem tönkre a jövőmet?
Hát, ez aligha fényes jövő egy olyan városban,
ami felemészti az embereket.
New York ilyen.
-Meg kell küzdeni a sikerért. -Az igazságot elfojtva.
Én nem bírom, ha hazudnak nekem.
Ki hazudott magának?
Na nem!
Ne merészeljen pont most titokzatoskodni! Mesélje el!
Szerintem eleget ivott. Vagy nem?
-Mert úgy tűnik. -Nem! Maga ivott keveset!
Ez elég ütős pia, úgyhogy inkább bízza rám!
-Bírom a piát. Lányszövetségben voltam. -Igazán?
Na jó. Tessék.
Mesélje el!
Szerelmes voltam egy lányba,
akinek más kellett, de persze nem mondta a szemembe.
Az orromnál fogva vezetett, majd rajtakaptam a palival.
-De már túl vagyok rajta. -Nem igaz.
De. Miért ne lennék?
Mert még én sem vagyok túl az exemen.
Én csak…
Én azért jó csaj vagyok.
De komolyan. Okos vagyok. Mondhatni, vonzó is.
-Ja. De csak kicsit. -Nem érti a lényeget.
New Yorkban
mindig pöpec hajjal és kisminkelve indulok útnak.
Elég fárasztó lehet.
Nem szívesen látnám kirittyentve.
Dehogyisnem. Jól nézek ki.
Csak azzal, hogy itt ül így, smink nélkül,
a tűz mellett…
már így is gyönyörű.
Tessék? Tényleg gyönyörűnek tart?
Igen.
Tényleg gyönyörű. De miért kell ezen meglepődni?
Mert olyan undok volt velem.
Igen, tudom. Pedig nem kellett volna.
Csak annyira nehéz az év ezen időszaka.
Azért jöttem ide, hogy egyedül legyek.
Hogy ne kelljen egy gyönyörű nőre gondolni.
-Én őszintén… -Ugyan.
Nagyon örülök, hogy most idevetődött.
Elvégre tök jól elvoltunk.
Hát…
ideje eltennem magam holnapra, ahogy maga mondaná.
Igen.
Hihetetlen, hogy már napok óta itt vagyok.
-Igazából egy hete van itt. -Azta!
Pedig csak pár napnak tűnt.
Nekem is.
Hát, jó éjt, Ridge!
És köszönöm!
Nincs mit.
Jó éjt, Joy!
Az van, hogy mindketten bepiáltunk, és hát…
jobb szeretnék úriember lenni.
Seggfejként kezdte, most meg úriember lenne?
Joy…
én nagyon szeretném…
de aligha tudnék ellenállni a csábításnak.
Nem kell ellenállni a csábításnak.
Szia!
Jó reggelt!
Jól aludtál?
Aha. Egész jól.
Nos…
kitisztult az ég.
El tudunk jutni a kocsimhoz,
és bevihetlek a városba,
ha szeretnéd.
Komolyan?
Az csodás lenne!
Alig várom, hogy visszatérjek a civilizációba.
Oké.
Öltözz fel! Odakint leszek.
De jó lesz lelépni innen!
Csodás napunk van. Tuti eljutunk a kocsidhoz?
Aha.
Minden rendben?
Persze. Megvagyok.
Ami a tegnap estét illeti…
Figyi, megértem.
Be voltál piálva. Ahogy én is.
Ha el akarod felejteni, totál megértem.
Gyere! Vágjunk bele!
Gyönyörű ez a táj.
Közel járunk.
Hékás!
Jobb, ha haladunk.
Nem akarok haladni. Beszélni szeretnék veled. Állj!
Állj!
Mi ütött beléd?
Semmi. Csak segíteni szeretnék, hogy végre hazajuthass.
Mi a baj? Igazán elmondhatnád.
-Inkább menjünk tovább! -Mondd el!
Nem bujkálhatsz örökké a hegyekben,
elfojtva az érzéseidet.
-Nem is ez a célom. -Hanem?
Figyi, ez csak szex volt, oké?
Te is ott voltál.
Most pedig segítek neked hazajutni.
Rendben.
Hahó!
-Seriff! -Hali!
-Édes istenem! -Jól vagyok.
Te jó ég!
Azt hittem, kinyírtak. Tiszta Tűnj el! feelingem volt.
Ne már! Kutya bajom. Tényleg.
-Tuti? -Aha.
-Igen. -Oké.
Úgy sajnálom, Joy! Bocs mindenért!
-Semmi gond. -Colton mindent elmesélt.
Ahogy a barátaid is. Sejtem, milyen érzés lehetett.
Tényleg semmi gond.
Nem kell szabadkozni. Már mindent értek.
Akkor magyarázd el nekem!
Majd később.
Szeva, Ridge!
Szevasz!
-Úgy örülünk neked! -Dettó.
Hát ez meg ki a franc?
Ő Ridge. Megmentette az életemet.
Értem.
Szóval ezért nem tudtunk rólad semmit.
Végig a hegyekben kufircoltál.
Nem. Mondtam már, hogy mindenemet elvesztettem.
Még az eszedet is, mert nonstop toltátok.
-Te jó… -Nem lehetett rossz.
Örülök, hogy megtaláltad.
Gyere! Visszaviszlek a városba.
-Gyere! -Várj! Hadd köszönjek el Ridge-től!
Hát, akkor mégsem.
Menjünk!
Olyan jó, hogy egyben vagy, kisanyám!
Úgy örülök!
Pedig nem fest túl jól.
Jól vagyok. Tényleg.
Biztos azon a jó kis pasin jár az eszed.
Na ő abszolút beleillene a nyálas sztorijaidba.
Hogy a halálba botlottál bele egy fekába a hófehér hegyen?
Na jó. Hogy bánt veled?
Eleinte nem volt túl kedves, de idővel azzá vált.
-Megadta az Instáját? -Nincs se Instája, se semmi egyebe.
Jesszus!
Akkor egy aljas sorozatgyilkos?
-Csajszi… -Dehogyis!
Csak régimódi.
És tök jó, hogy hidegen hagyják ezek a dolgok.
Még mobilja sincs. Be kell mennie a városba, hogy telefonáljon.
Figyi már, milyen évet is írunk?
Nála ez cseppet sem számított. Ő olyan letisztult.
És mikor beszélsz vele legközelebb?
Soha.
Hol jó kedve volt, hol nem, és az utolsó napon tök undok volt.
Elnézést! Kaphatnánk egy italt a hölgynek?
Sajnálom! Itt nem árulunk.
EGY HÓNAPPAL KÉSŐBB
Joy?
Igen?
Bemutatom Claiborne Rossmore-t.
Övé a Divatos divat magazin.
Hogyne. Jól ismerem a munkáját és a tervezéseit.
Köszönöm!
Valaki be szeretné mocskolni a nevemet.
Miss Lynne, ezen tervezések közül az öné lenne bármelyik?
Nem. Ezek itt mind Pat-Treeké.
-Látja? Megmondtam. -Lassan a testtel!
Kaptunk egy e-mailt ezekkel a rajzokkal
és egy 2012-es portfólióval, amin a maga neve szerepelt.
-Felesleges falaznia neki. -De nem falaz.
Pat-Treek!
Nos?
Ezek tényleg az én tervezéseim,
de Pat-Treek lehelt életet beléjük.
Az ő hozzájárulásával váltak naggyá.
Nézze, mit tett velük!
Most mélységesen csalódtam magában.
-Bennem? -Igen.
Nem tűrjük az olyan e-maileket,
amelyek szerint a cégünk diszkriminálja és mellőzi a színes bőrű tervezőket.
-Tudjuk, hogy te voltál. -A maga gépéről küldték.
Ezzel ki van rúgva.
Nem vennék rá mérget, hogy fogsz még a divatiparban dolgozni.
Nagy kár.
Totál fel lesz dobva. Még vacsit is főzünk. Szióka!
-Mit műveltél? -Pedig mondtam, hogy ne tegye.
Meguntam, hogy folyton kihasznál.
A blogjáról már nem is beszélve.
Szóltam a főnökeinek, és azt mondták, utánanéznek.
Ez jó jel.
Kirúgtak.
-Micsoda? -Micsoda?
Bizony. És azt mondta, hogy soha többé nem fogok a divatiparban dolgozni.
-Kösz, hogy tönkretetted az életemet! -Nem, Joy, én nem…
Egyáltalán miért jöttem vissza ide?
Olyan jó volt Ridge-dzsel.
Nem kellett stresszelnem meg hallgatnom…
-Joy, én nem akartam, hogy… -Mondtam, hogy ne üsd bele az orrodat.
De… Joy…
Szia!
Mi az?
Mit keresel itt?
Nos,
hazamentem…
és beszélgettem az apámmal.
Megfogadtam a tanácsodat, és…
kibékültünk.
Meséltem neki és a tesóimnak rólad,
és azt mondták, keresselek meg.
Nézd,
volt egy tök jó hetünk, de nem kérek a hangulatingadozásaidból.
Egyszerűen nem fér bele, úgyhogy bocsi,
és köszi, hogy eljöttél, de ez nem fog menni.
Csak öt percet adj, kérlek! Csupán öt percet kérek az idődből.
Nem többet.
Tudunk beszélni valahol?
Elvileg öribarik vagyunk, erre elkezd…
Joy! Úgy sajnálom!
Emlékeztek Ridge-re?
Sziasztok!
-A favágó. -A Joyt hágó.
Gyere!
Nem vesztegetitek az időt.
-Köszi! -Csak lassan!
Tűnés az ajtótól!
Őrület ez a város.
Csak miattad vergődtem el idáig.
-Nézd, én… -Miért jöttél ide?
Amióta elmentél…
minden nap te jársz a fejemben.
Megállás nélkül.
És érdekelne, hogy esetleg kölcsönös-e az érzés.
Ridge, hisz el sem köszöntél.
Na jó, nekem ehhez nincs most kedvem.
De ugye tudod, miért nem köszöntem el?
Nem érdekel, és nem állok neki tippelgetni.
Úgyhogy kösz a virágot, de tényleg nincs erőm ehhez.
Mindig azokba szeretsz bele, akik nem szeretnek viszont.
De én szeretlek, Joy!
Szerelmes vagyok beléd, Joy.
Sokáig azt hittem…
mindent jól csinálok.
Azt hittem…
úgy élek, ahogy élnem kell.
De többé képtelen vagyok egyedül élni.
Te világítottál rá, hogy magányos vagyok.
Joy,
együtt átéltük azt, amiről korábban csak olvastál.
Helytelen volt kimondani,
hogy az volt életem legjobb estéje.
Csak nem hittem volna, hogy te is szeretnéd…
Sajnálom!
Összevissza fecsegek, de…
szeretném, ha tudnád, hogy ma este még a városban maradok.
Csak holnap repülök haza, de…
addig itt leszek neked.
Szóval kirúgtak, és véget ért a karrierem.
Ugyan. Majd csak kitalálsz valamit.
Inkább magam mögött hagynám ezt az egészet.
Olyan jó volt veled Coloradóban.
Hogy látod, kibírnád velem még egy hétig? Most épp ráérek.
Szerintem annyi történt, hogy túlságosan felhúztak a munkáddal.
De szereted, ahogy én is jobban szeretem az erdőt az embereknél.
Életem legjobb napjai voltak.
Csak te és én.
Minden gond nélkül.
Hát, azért voltak gondjaink.
Veled akarok menni.
Ez úgy hangzik, mintha épp azt tennéd, amiről te le akartál beszélni engem.
A menekülésről.
Én nem menekülök. Csak nem akarok itt lenni.
Értem.
De biztos vagy benne? Tuti?
Aha.
Akkor azonnal megveszem a repülőjegyedet.
Rendben. De csak akkor, ha te is azt szeretnéd, hogy veled menjek.
Naná.
Oké.
Akkor oké.
Egész este beszélgettünk. Muszáj zuhanyoznom meg átöltöznöm.
Rendben.
Mutassak valami vicceset?
Hogyne.
-Hali! -Sziasztok!
Épp tornáztunk.
Megyünk is.
Még mielőtt elmentek…
Mi a…
Ridge és én Coloradóban töltünk egy hetet.
Igen.
-A héten kell kiperkálni a lakbért. -Ja.
Odaadom.
-És mikor indultok? -Most rögtön.
-De hát… -Mi az?
Hát, telefonált a főnököd.
Szeretné, ha bemennél a munkahelyedre.
Mit műveltél?
Semmit. Becsszó. Tényleg semmit.
Nem megyek be.
-Pedig érdemes lenne. -Littia…
Időnk, mint a tenger. Útba ejthetjük.
Itt megvárhatsz.
-Oké. -Nem tudom, mit akarnak.
Jól van.
Hát megjött.
Már vártuk. Beszédem van magával.
-Miről? -Elég legyen ebből!
Ez ugyebár a maga portfóliója?
Hitelesítettük.
A tanára, aki az évfolyamtársam volt,
küldött még párat az ön műveiből.
Lenyűgözőek.
És mindvégig Patrick hátsóját védte.
-Pat-Treek! -Hogyne.
Ön egy becsületre méltó hölgy.
Értékelem a hűségét, de az ilyesmi nálunk nem fér bele.
Nos,
beszéltem a vezetőséggel, és kitaláltunk valamit.
A mai lenne Pat-Treek utolsó napja.
A Pat-Treek kollekciója mostantól a maga nevével futna.
JOY LYNNE KOLLEKCIÓJA
Fiatal, friss egyének kellenek.
Így hát mostantól maga a Divatos divat magazin vezető tervezője.
Dehogyis!
Ezt nem úszhatják meg szárazon!
Megállj!
Ez a miénk.
Mintaméret.
Au revoir.
Nos, mit szól?
Őszintén?
Azt hiszem, már nem is izgat a divatipar.
Egyáltalán nem ilyennek képzeltem el a divat világát.
Nekem nem ez az út van kijelölve.
Sajnálom!
Most hülyéskedik?
-Mehetünk? -Aha.
Várj!
Mit mondtak?
Saját kollekciót ajánlottak.
Várjunk csak! Akkor meg hová mész?
Nem kértem belőlük.
Joy…
Igen? Tudod, mit?
Amikor kettesben voltunk, távol ettől az egésztől,
olyan jó volt minden.
Hisz végig erről beszéltél,
és azt mondtad, ez az álmod.
De milyen áron?
Túl sokáig hajszoltam vágyálmokat.
Inkább hagyom ezt, és kiszállok a mókuskerékből.
Ne tedd, Joy!
El kell vállalnod.
Miért?
Ez az álmod,
és nem szeretném sok-sok év múlva azt hallgatni Coloradóban,
hogy dühös vagy rám, amiért nem éltél a lehetőséggel.
„Sok-sok év múlva?”
Feleségül akarlak venni, Joy.
Szeretném, ha hozzám jönnél. Komolyan mondom.
Nekünk mindig ott lesz Colorado. Te pedig nyugodtan dolgozhatsz itt.
Rám mindig számíthatsz. De ezt muszáj elvállalnod.
És ha kudarcot vallok?
Jól van. Megértelek.
Megértelek. Félsz.
Én is féltem, amíg meg nem ismertelek.
De hála neked rájöttem, miért féltem, miért voltam dühös és szomorú.
Mégis miféle ember lennék, ha nem tenném meg érted ugyanezt?
Úgyhogy…
vágj bele!
Próbáld meg!
És veled mi lesz? Nem szereted New Yorkot.
Itt leszek, amikor kellenék.
Akkor vegyél egy mobilt!
Rendben. Érted bármit.
Gyere ide!
Menj be szépen!
Itt megvárlak, jó?
Jól van.
Rendben.
Csak akkor vállalom el,
ha tisztázzuk, milyen bánásmódban részesülnek az alkalmazottak.
Csupa fül vagyok.
Csókold meg a menyasszonyt!
TYLER PERRY ÖRÖME
A feliratot fordította: Tulik Dániel
Kreatív supervisor: Hegyi Júlia