‫לעזאזל!‬
‫לעזאזל.‬
‫לעזאזל!‬
‫השוטר אלכס?‬ ‫-כן.‬
‫אז הוא עשה את זה.‬
‫תגיד לו למי אני נאמן.‬
‫סילבי, נכון?‬
‫אלמד אותך לרכוב אם תרצי.‬ ‫-בסדר.‬
‫שמי קימי,‬
‫אבל כולכם תפנו אליי כגברת בלארי.‬
‫כל בעלי המניות נוכחים.‬ ‫-אני רוצה שהוא יראה לי.‬
‫רד ממנה!‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים.‬
‫מה הקטע, סילבי?‬ ‫-הוא מת?‬
‫אני לא יודעת!‬ ‫-הוא מת?‬
‫לא יודעת! למי אכפת? הוא אנס אותך!‬
‫את צריכה להתאפס!‬
‫הוא לא אנס אותי.‬
‫הוא לא.‬
‫סילבי, מה?‬
‫סילבי.‬ ‫-אלוהים.‬
‫לעזאזל! בואי!‬
‫שיט.‬
‫אני לא יכולה להסתכל עליו!‬ ‫-תתעורר!‬
‫צריך להזמין אמבולנס!‬ ‫-לא! סילבי, תשתקי!‬
‫מה? למה לא?‬
‫אי אפשר להתקשר לאף אחד, טוב? הוא מת.‬
‫שיט.‬ ‫-אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫לא, סילבי. סילבי!‬ ‫-אני לא יכולה!‬
‫שיט!‬
‫תחשבי. תחשבי, ריין.‬
‫לעזאזל.‬
‫יו, תשאירו הודעה אחרי האות.‬
‫אנג'ל, איפה אתה, לעזאזל?‬
‫תחזור אליי עכשיו!‬
‫- יפה בשחור -‬
‫ברוך הבא, מר בלארי.‬ ‫-שלום.‬
‫איך הייתה הטיסה?‬
‫ארוכה.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫לא טוב.‬
‫אל תדאג.‬
‫נעזור לך להרגיש טוב יותר.‬
‫אני מקווה מאוד.‬
‫אתה יכול ללכת בכוחות עצמך?‬
‫כן, אבל אני חלש.‬
‫כן, כמובן. בבקשה.‬
‫זה…‬
‫כן. לעזאזל.‬
‫אנחנו נטפל בך היטב, אדוני.‬
‫קיבלתם…‬
‫את כל המסמכים שלי?‬
‫כן, קיבלנו הכול.‬
‫אתה בטוח שתוכלו לעזור לי?‬
‫נעשה כמיטב יכולתנו. בסדר?‬
‫כן, תודה רבה.‬
‫אין בעד מה, אדוני. קדימה.‬
‫עכשיו תנוח.‬
‫- יפה בשחור -‬
‫השוטר אלכס מדבר.‬
‫זאת ריין.‬
‫בסדר.‬ ‫-אתה לא יכול לדבר?‬
‫לא ממש.‬
‫יש לי… בעיה כאן.‬
‫כן?‬
‫בחור אנס את סילבי, ואני…‬
‫דחפתי אותו מהקומה השנייה של האסם.‬
‫בסדר.‬
‫מי איתך שם? השוטר טראקסון?‬
‫כן.‬
‫שיט.‬
‫אז פינית את זה?‬
‫גררתי אותו לצד האסם.‬
‫בסדר.‬
‫אבדוק את זה כשאחזור. הכול טוב.‬
‫מי זה היה?‬
‫לא יודעת. איזה בחור.‬
‫הוא עבד אצל הוראס.‬
‫כן, זה לא טוב.‬
‫מה?‬
‫כן, זה הבן שלו.‬
‫הבן של מי?‬
‫ג'ולרי.‬
‫מה…?‬
‫ג'ולס?‬
‫כן.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫לא, רק אל תעשי כלום עד שאגיע.‬
‫נטפל בזה. אל תדאגי.‬
‫שיט.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן, אתקשר אלייך אחר כך.‬
‫חכה רגע, אני צריכה לדבר עם קימי.‬
‫לא, עוד לא.‬
‫שיט.‬
‫הכול טוב. את בסדר. נדבר אחר כך.‬
‫שיט, ריין.‬
‫מי זה?‬ ‫-זה אנג'ל.‬
‫לא נכון.‬ ‫-מה?‬
‫תפתחי את הדלת, יולנדה.‬
‫אנג'ל.‬
‫אני…‬ ‫-מה הקטע?‬
‫חשבתי שאתה מת. אח…‬ ‫-מה?‬
‫אחי אמר ש… אלוהים.‬
‫שירו בך בתחנת האוטובוס.‬ ‫-אני…‬
‫אני לא מת.‬
‫למה שהוא ישקר?‬
‫זאת אומרת, ירו עליי, אבל אני בסדר.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן.‬
‫לעזאזל, אנג'ל.‬
‫שיט.‬
‫את כועסת?‬
‫זה איזה משחק או משהו?‬
‫לא.‬
‫אתה מנסה לעורר בי רגשות אהדה.‬
‫זה לא מה שקורה כאן.‬ ‫-זה כן.‬
‫למה את לא יכולה להגיד שאכפת לך?‬
‫כי אתה תמיד בוגד עם איזו כלבה.‬
‫את יכולה פשוט לשמוח שאני חי ושאני כאן?‬
‫מאיפה הבגדים היפים האלו?‬
‫עשיתי קניות.‬
‫קניתי כמה דברים בשבילך ובשביל ג'וניור.‬
‫רוצה ללכת איתי לקניות?‬
‫מאיפה הכסף?‬
‫בחייך, אחותי.‬
‫את יודעת שאני מסתדר.‬
‫אנג'ל, ירו בך בגלל החרא הזה.‬
‫לא נכון.‬
‫כמעט כן.‬
‫מאיפה הכסף?‬
‫אל תדאגי. הנה, זה בשבילך.‬
‫אני לא רוצה אותו.‬
‫יולנדה, קחי את הכסף.‬ ‫-אני לא רוצה אותו.‬
‫אני לא רוצה אותך. אתה צריך ללכת.‬
‫למה את מתנהגת ככה?‬
‫כי באת לכאן מבוהל עד מוות בפעם הקודמת.‬
‫אני והתינוק שלי לא נמות בגללך.‬
‫יולנדה, אתם לא תמותו בגללי, בסדר?‬
‫עוף מפה, אנג'ל.‬
‫לא אגיד לך את זה שוב, אבל השגתי אקדח.‬
‫למה את צריכה אקדח?‬
‫הבהלת אותי עד מוות בפעם הקודמת,‬
‫אז השגתי אקדח להגנה.‬
‫אני לא צריכה אותך יותר.‬
‫לעזאזל.‬
‫אל תאלץ אותי להביא אותו ולירות בך.‬
‫אין לך שום אקדח מזוין.‬
‫אין לי מה?‬
‫אוכל לראות את הבן שלי לפחות?‬
‫אתה לא רואה כלום. עוף מפה, אנג'ל.‬
‫אני לא מאמין עלייך.‬
‫לעזאזל.‬
‫למה זה לוקח כל כך הרבה זמן?‬
‫אני לא יודע.‬
‫טוב, אני אלך לברר.‬
‫תני לזה רגע.‬
‫היא עלולה להשליך אותו דרך החלון ברגע.‬
‫זה…‬
‫יכעיס אותך?‬
‫האמת שלא.‬
‫אני אחכה רגע.‬
‫יפה.‬
‫גברי, אבל…‬
‫נחמד.‬
‫כן.‬
‫היי, שמי מרסי. אני אחת העוזרות שלך.‬
‫אוכל לקחת את המעיל והתיק שלך?‬
‫תודה.‬
‫אני רואה שאתה שותה בעבודה.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫תמשיך ככה.‬
‫זה יקל עליי לפטר אותך.‬
‫את לא יכולה לפטר אותי.‬
‫רוצה להתערב?‬
‫אני יודע שאת מרגישה בטוחה עכשיו,‬
‫אבל אגיד לך שוב, כלבה,‬ ‫את לא תפטרי ולא יכולה לפטר אותי.‬
‫"כלבה"?‬
‫גמגמתי?‬
‫מי כלבה?‬
‫את כלבה.‬
‫אני יודעת שאתה לא מתכוון אליי.‬
‫אבל אני כן חושבת…‬
‫שאתה תהיה הכלבה שלי.‬
‫הכלבה שלך?‬
‫את לא תעשי כלום, קימי.‬
‫ביליתי‬
‫שעות על גבי שעות עם אבא שלך,‬
‫כדי ללמוד איך לעשות בדיוק את זה.‬
‫ואגב, הוא טוב במיטה יותר ממך.‬ ‫הרבה יותר טוב.‬
‫מתברר שהוא…‬
‫טוב יותר בכל דבר.‬
‫אז בנוסף לעובדה שאתה אימפוטנט… אופס.‬
‫התכוונתי ל"חסר יכולת".‬
‫האמת, תוכל לבחור כל אחד מהם‬ ‫כי שניהם תקפים.‬
‫החולשה שלך רק מקלה עליי.‬
‫כלבה, אני אהפוך את חייך לגיהינום.‬
‫אבל אני אוהב את האני החדשה שלך.‬ ‫הביטחון העצמי הולם אותך.‬
‫תמשיכי לזבל.‬
‫כי את לא תעשי כלום.‬
‫זהירות.‬
‫כל הבניין הזה מוקף בחלונות,‬
‫ואין מרפסת שתבלום אותך.‬
‫אז את מתבדחת עכשיו?‬
‫קימי החדשה הזאת…‬
‫שונה.‬
‫אני לא מתבדחת.‬
‫עוד נראה.‬
‫נראה מה תעשי.‬
‫אמרתי שאפשר להיכנס?‬
‫אני מצטערת.‬
‫באתי להגיד לך‬ ‫שאנחנו מחכים לך בחדר הישיבות.‬
‫עופי החוצה.‬
‫סליחה?‬
‫מה לא ברור ב"עופי החוצה"?‬
‫זה די פשוט.‬
‫כמובן.‬
‫כמה זמן הכלבה הזאת מצפה שאחכה לה?‬
‫למה שלא תשבי ותירגעי?‬
‫אתה יודע שאני לא עושה את זה.‬
‫אוליביה, רק…‬
‫אולי אוכל ללכת לבדוק בשבילך.‬
‫האגן שלך אולי זז מהר יותר משלי,‬
‫אבל אני יותר גבר ממך.‬
‫מה עשית לה, לעזאזל?‬
‫אדוני?‬
‫היא ניסתה לזיין אותך.‬
‫סליחה?‬
‫כן. כן, היא ניסתה לזיין אותך.‬
‫אם תסרב לה, תיהפך לאויב שלה.‬
‫היית צריך לשאול אותי.‬
‫אבל היית צריך לתקוע אותה.‬
‫אם מדברים על לתקוע…‬
‫אל תתעסק איתי, דוד. אין לי מצב רוח.‬
‫הגברים אומרים אחרת.‬
‫הפרקליט וארני, אני צריך לדבר איתך.‬
‫הישיבה עומדת…‬
‫הפרקליט וארני, אני צריך לדבר איתך עכשיו!‬
‫צ'רלס.‬
‫במשרד שלי.‬
‫עכשיו.‬
‫אתה הולך לראות מה הוא רוצה?‬
‫הישיבה עומדת להתחיל, אדוני.‬
‫שיט. הישיבה הזאת ממש לא עומדת להתחיל.‬
‫היא מושכת זמן, גבר.‬
‫אני מבטיח לך שאחי אמר לה לגרום לנו לחכות‬
‫רק כדי להטריף אותנו.‬
‫אין להם מושג מה הם עושים.‬
‫טוב, כמו שאמרתי, טוב לי כאן.‬
‫כדאי שתלך לראות מה הנקבה הקטנה רוצה.‬
‫מה קרה שם?‬
‫מה לוקח כל כך הרבה זמן?‬
‫אתה לא שומע שאני מדברת אליך, ג'ולס?‬
‫כן, מיס אוליביה.‬ ‫-מה לוקח כל כך הרבה זמן?‬
‫היא רצתה לדבר עם רוי.‬
‫למה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫איפה הם?‬
‫במשרד שלה.‬
‫המשרד שלה?‬
‫המשרד של מר בלארי.‬
‫אני לא מתעסקת עם החרא הזה יותר.‬
‫אילצתי אותך להיכנס לכאן‬
‫כי רציתי להגיד לך משהו.‬
‫אני אדם נחמד, אכפתי ואוהב.‬
‫אבל כל החרא שעברתי…‬
‫הפך אותי לבת זונה.‬
‫ואני חייבת לך‬
‫חלק גדול‬
‫מהחרא ש…‬
‫קרה לא רק לי,‬
‫אלא גם לאחותי.‬
‫ועכשיו‬
‫בכל פעם שאני רואה אותך,‬
‫זה מפעיל אותי.‬
‫ואמרתי את כל זה כדי להגיד‬
‫שאני מבטיחה‬
‫שאתה תתחרט על היום‬
‫שהכעסת אותי.‬
‫סיימת?‬
‫אני רק מתחילה.‬
‫תביני…‬
‫קימי, העניין ב…‬
‫איום…‬
‫זה שאת צריכה להיות מסוגלת לממש אותו.‬
‫תהיה בטוח שאני מסוגלת.‬
‫סליחה.‬
‫אני בפגישה כרגע.‬
‫האמת, יקירה, שהפגישה מתקיימת‬ ‫בהמשך המסדרון,‬
‫וכולנו מחכים לך.‬
‫ו…?‬
‫סליחה?‬
‫אמרתי שאני בפגישה כרגע.‬
‫רוי, לך לישיבה.‬
‫רוי, אל תלך לשום מקום.‬
‫אני הבוס שלכם.‬
‫רוי, לך לישיבה ברגע זה.‬
‫לא סיימנו, רוי.‬
‫לא, עכשיו סיימתם.‬
‫יש לי יום עמוס היום,‬
‫ואין לי זמן לדרמה הזאת, גברתי הצעירה.‬
‫עכשיו, את צריכה להגיע לישיבה.‬
‫אז גם את תנסי אותי?‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא נפגשנו רשמית.‬
‫אני אוליביה.‬
‫ואני יודעת שאת חדשה כאן,‬
‫אבל אני הכלבה המקורית.‬
‫עכשיו, הקטע עם הכלבה המקורית‬
‫זה שהיא חלק מהיסודות.‬
‫והיסודות הם אלו שמחזיקים הכול.‬
‫אז אם היסודות מתערערים או קורסים,‬
‫כל הבניין נופל.‬
‫את גורמת לי לחוסר יציבות.‬
‫ובראש שלי, זה מקום מסוכן‬ ‫להיות בו, ילדה קטנה.‬
‫עכשיו, אני מבטיחה לך…‬
‫אני יודע איפה קבורות כל הגופות.‬
‫ואורח החיים החדש הזה שאת חושבת שיש לך‬
‫ייהפך לאפר לרגלייך.‬
‫עכשיו…‬
‫בואי נתחיל שוב.‬
‫אני אוליביה,‬
‫ובאתי לישיבה.‬
‫אז אולי כדאי שנתחיל עכשיו?‬
‫משהו מצחיק, יקירתי?‬
‫כן, מאוד.‬
‫מה בדיוק?‬
‫אז בעלי, הוא…‬
‫הוא סיפר לי הכול עליכם,‬
‫והוא יכול היה לכתוב‬ ‫את המונולוג הזה מילה במילה.‬
‫תודה לך על זה.‬
‫את מודה לי?‬
‫כן, תודה.‬
‫בחנתי אתכם, את מבינה?‬
‫ועד כה,‬
‫כולכם הייתם‬
‫צפויים בדיוק כמו שבעלי אומר.‬
‫בעלך?‬
‫בעלי.‬
‫היזהרי, ילדה קטנה.‬
‫כן.‬
‫זהירות.‬
‫בדיוק כך.‬
‫ג'ולס.‬
‫אני… אני צריך לדבר איתך.‬
‫מה יש?‬
‫אני…‬
‫יש לי בעיה.‬
‫אתה צריך להיות בישיבה.‬
‫זה רציני.‬
‫יותר חשוב מהישיבה הזאת?‬
‫עליי לדעת אם אוכל לבטוח בך.‬
‫כמה זמן אני מטפל במשפחה הזאת,‬
‫וזה מה שאתה שואל אותי?‬
‫כן, וזאת הבעיה.‬
‫בסדר, מה קורה?‬
‫טוב, אני…‬
‫לא חשוב.‬
‫צ'רלס…‬
‫לא חשוב.‬
‫צ'רלס.‬
‫מה הסיפור?‬
‫אני לא יודע.‬
‫בדרך כלל הוא לא המסומם הפרנואיד.‬
‫כן. אני יודע מי מהם כן.‬
‫כן, כולנו יודעים.‬
‫גברת בלארי.‬
‫ג'ולס.‬
‫מה שלומך?‬
‫מדהים.‬
‫כן. אני רואה.‬
‫אחרי שאסיים,‬ ‫אני רוצה לראות אותך במשרד שלי.‬
‫כמובן.‬
‫זה היה צריך לקרות מזמן.‬
‫כן.‬
‫נכון.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫תפתח לי את הדלת המחורבנת.‬
‫כן, גברתי.‬
‫אז…‬
‫פשוט תתעלם ממני?‬
‫צ'רלס, אני מנסה…‬ ‫-אתה מתנהג כמו כלבה קטנה.‬
‫לא היום, צ'רלס.‬
‫הייתי זקוק לך.‬ ‫-כמו בכל פעם שאני הייתי זקוק לך.‬
‫טוב… כולנו כאן.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫אתה קולט את החרא הזה?‬
‫על מי אתה מהמר?‬
‫אני מהמר על קימי.‬ ‫-מה?‬
‫לא יודע.‬ ‫-אל תגיד שטויות כאלו.‬
‫גם ככה ג'ולס מסתכל עליך עקום.‬
‫אתה יודע שזה רק משחק.‬
‫כן, אני יודע, אבל לעזאזל.‬
‫על מי אתה מהמר?‬
‫לא על קימי.‬
‫בסדר.‬
‫בוא נשים מאה דולר.‬ ‫-אני הולך על הכלבה הזקנה.‬
‫אוליביה?‬ ‫-כן.‬
‫זה הימור טוב.‬
‫הייתי מזיין אותה.‬
‫מה?‬ ‫-תראה אותה. היא נראית טוב.‬
‫לעזאזל.‬
‫ניסיתי למשוך את תשומת ליבה.‬ ‫-כדאי שתתאמץ יותר.‬
‫היא לא מגלה בי עניין.‬
‫לא ידעתי שאתה אוהב מבוגרות.‬
‫כן. בגלל הכסף שלהן.‬
‫מישהו יושיב אותי?‬
‫תודה.‬
‫אז…‬
‫ברוכה הבאה לחברה.‬
‫אנחנו מתרגשים מאוד‬ ‫שתובילי אותנו ותצטרפי אלינו.‬
‫מר בלארי ביקש מאיתנו‬ ‫להכין בשבילך דו"ח על מצב החברה.‬
‫זה בדיוק מה שעשינו. שנתחיל בזה?‬
‫בטח, קדימה.‬
‫בסדר, מצוין.‬
‫נוכל להתחיל עם החזון של החברה…‬
‫אני רואה אותך. תהנהני אם את שומעת.‬
‫מצוין.‬
‫יופי.‬ ‫-קדימה.‬
‫יש לנו מצגת…‬
‫כל מה שהם אומרים, קימי,‬ ‫זה רק רעש וצלצולים.‬
‫תגידי שאת רוצה לגשת לעניין.‬
‫זה סתם רעש.‬
‫צריך לגשת לעניין האמיתי.‬ ‫איפה הנתונים הכספיים?‬
‫לעזאזל. זה הדבר הבא שרציתי להגיד.‬
‫הלו?‬
‫למה היא ניתקה?‬
‫אדוני, דיברנו על השימוש שלך בטלפון.‬
‫כן, שמעתי אותך.‬
‫בסדר.‬
‫טוב…‬
‫יש לנו תביעה שלא נראה שנגיע בה להסדר.‬
‫לינה נוריס וולטון.‬
‫היא מתכננת להגיש אותה.‬
‫שתגיש אותה, הכלבה.‬
‫אנחנו רוצים לשכנע אותה להתפשר, אם אפשר.‬
‫אבל היא לא נסוגה מהדרישות.‬
‫הגשת תביעה תגרום לה‬ ‫לאבד את קלף המיקוח שלה.‬
‫התובעות לא חוששות מזה, אדוני.‬
‫הן חוששות יותר…‬ ‫-אני צריכה לבקר אותה.‬
‫אני לא חושב שזה רעיון טוב.‬ ‫-אני חושבת…‬
‫אני צריכה לראות כל מה שיש לה על החברה.‬
‫אני רוצה גם לראות את כל האנשים.‬
‫האנשים?‬
‫את מתכוונת לתובעות.‬
‫כן, הן.‬
‫ומה תעשי?‬ ‫-רוי.‬
‫לא, אני רוצה לדעת.‬
‫מה שאיש מכם לא מסוגל לעשות, מן הסתם.‬
‫הבת זונה הזאת…‬
‫מה?‬
‫הוא מנסה להגיד ש…‬
‫עשינו כל מה שאפשר.‬
‫אני לא חושב שיהיה חכם להיפגש איתה‬
‫ללא נוכחות עורך דין.‬
‫טוב, אתה עורך הדין, נכון?‬
‫כן, נכון.‬
‫אז תהיה נוכח.‬
‫טוב, אז אני מבינה‬
‫שכולכם הורדתם את החברה הזאת לטמיון.‬
‫כן?‬
‫בואו נראה למה.‬
‫אז בתור התחלה…‬
‫מסע הפרסום הזה עתיק בטירוף.‬
‫הוא מיושן.‬
‫זה עתה סיימתי אותו. הוא נחשב קלאסי.‬
‫מה אנחנו, בשנות ה-80? הוא מיושן.‬
‫את חושבת שהוא מיושן? יש לך רעיון טוב יותר?‬
‫כמה, למעשה.‬ ‫-יש לך כמה רעיונות?‬
‫בבקשה, ספרי לנו.‬
‫אם לא אכפת לך.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫כרגע, אין לנו נוכחות אונליין.‬
‫אנחנו מעבירים תקציב פרסום‬ ‫לאיזו תחנת רדיו שחורה ישנה‬
‫כשברור שהרדיו אינו מה שהיה פעם.‬
‫התקציב צריך להצטמצם משמעותית.‬
‫אנחנו מפרסמים בתחנת הרדיו הזאת כבר שנים.‬
‫טוב, לא עוד.‬
‫לא, אני לא חושב שבכך מסתיים העניין.‬
‫נורמן, נכון?‬
‫כן.‬
‫כן, נורמן, אנחנו לא עושים את זה יותר.‬
‫גברתי הצעירה, אנחנו…‬ ‫-נורמן,‬
‫אמרתי שאנחנו לא עושים את זה יותר.‬
‫ואנחנו גם לא מעבירים יותר‬ ‫תקציב לבית הלוויות.‬
‫רק רגע.‬
‫בית הלוויות הזה הוא אחד הוותיקים בעיר.‬
‫קוברים שם אנשים שחורים והם…‬
‫והם יכולים לקבור שחורים,‬ ‫צהובים, לבנים, לא אכפת לי,‬
‫אבל לא נמשיך להעביר לשם כספים. את מבינה?‬
‫מה היא עושה, לעזאזל?‬
‫מה שנעשה זה‬
‫להעביר 75 אחוז מהכסף הזה‬ ‫לחברות שחורות ברשת.‬
‫שלבנים הם הבעלים של רובן.‬
‫כן. אבל זה יגדיל‬ ‫את הנראות שלנו ב-82 אחוזים,‬
‫וזה אמור לקדם את המוצר הרבה יותר.‬
‫זה גם יחסוך לנו 7.2 מיליון דולר בשנה.‬
‫נשתמש ב-22 מיליון‬ ‫כדי לסגור את החוב העצום הזה‬
‫לספקים שכולכם בחרתם בהם,‬
‫שגובים מאיתנו 19 אחוז ריבית, דרך אגב.‬
‫ההתעלמות מזה מגוחכת.‬
‫מי אחראי לזה? סמנכ"ל הכספים? תפטרו אותו.‬
‫שוחחתי איתם בטלפון קודם,‬
‫ואמרתי שאחוז הריבית חייב לרדת‬
‫או שנעביר את התקציב שלנו לחברה אחרת, בסין.‬
‫בסין?‬
‫מה? זה מגוחך.‬
‫כן, סין.‬
‫התעריפים שלהם מוזלים ב-30 אחוז.‬
‫אם נעשה את זה במשך ארבע שנים,‬
‫נצמצם את החוב של החברה בכ-18 מיליון דולר.‬
‫מאחר שדרדרתם את החברה לשפל שכזה,‬
‫אם נפעל באגרסיביות‬ ‫ונקצץ בהוצאות השוטפות ובהשקעות‬
‫ב-34 אחוז במשך ארבע שנים בלבד,‬
‫החברה תהיה נטולת חובות תוך חמש שנים.‬
‫נשאר רק עניין התביעה שאני בודקת כבר.‬
‫אז…‬
‫לכולנו ברור מה אנחנו עושים?‬
‫בית הלוויות…‬
‫כדאי שנעצור רגע…‬ ‫-אוליביה.‬
‫אוליביה.‬
‫מיס אוליביה.‬
‫אוליביה.‬
‫מה זה "ילו סמולס בע"מ"?‬
‫כל כך לא מכבד.‬
‫מאיפה לי לדעת, לעזאזל?‬
‫לא שמעת על זה? בכלל?‬
‫לא, לא שמעתי.‬
‫טוב, נחזור לזה.‬
‫נורמן.‬
‫כן.‬
‫מה זה "פוקר סטייפנד בע"מ"?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אתה בטוח?‬
‫מה את אומרת, גברתי הצעירה?‬
‫אני מעלה שאלות, זה הכול.‬ ‫מנסה לגשש ביום הראשון שלי.‬
‫הפרקליט וארני.‬ ‫-כן.‬
‫אתה תוכל לברר למי שייכות החברות האלו?‬
‫כן, אלא אם…‬
‫אלא אם מדובר בחברות קש שפועלות בחו"ל.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫תחזור אליי בהקדם האפשרי.‬
‫בהחלט.‬
‫בסדר, כולנו יודעים מה לעשות.‬
‫בואו נתחיל לעבוד.‬
‫למשרד שלי, עכשיו.‬
‫לעזאזל.‬
‫נראה שהיא ניצחה.‬
‫כן.‬
‫תראה את הפנים שלהם.‬
‫לעזאזל, גבר, איך ידעת?‬
‫בדרך לכאן,‬
‫קימי דיברה בטלפון‬ ‫עם אנשים ששאלו כל מיני שאלות.‬
‫שיט.‬
‫ה-100 דולר שלך.‬ ‫-נכון.‬
‫טוב, תודה לכולם.‬
‫וארני, נוכל לדבר במשרד שלי?‬ ‫-לא, הוא צריך לדבר עם כולנו.‬
‫מיס אוליביה.‬
‫ואני צריכה להיות ראשונה.‬ ‫-לא, גם אני צריך.‬
‫בסדר.‬
‫אחכה לך במשרד שלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫אנחנו…‬
‫נחכה במשרד שלך.‬
‫כן?‬
‫מה הקטע של חברות הבע"מ האלו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫שיט.‬
‫אבל אוכל לבדוק את זה.‬
‫כן, תעשה את זה.‬
‫אבצע כמה שיחות כדי לברר מי זה מי.‬
‫זה חוקי?‬
‫טוב…‬
‫לא, זה לא.‬
‫אז אל תעשה את זה.‬
‫סליחה?‬
‫שמעת אותי.‬
‫אדוני, אני עובד…‬ ‫-שמעת מה אמרתי, בן זונה.‬
‫הוא שמע אותך, נורמן.‬
‫הוא שמע אותך והוא רוצה לבדוק את זה.‬
‫אני לא יודע, אוליביה.‬
‫הוא לא יעשה את זה.‬
‫כי אני יודעת משהו‬ ‫שהוא לא רוצה שאיש מאיתנו ידע.‬
‫מה זה?‬
‫אם הוא ידבר על החרא הזה,‬
‫אתה תדע.‬
‫צ'רלס, אני לא רוצה להתעסק עם החרא הזה.‬
‫התקשרתי פעם אחת לבקש עזרה.‬
‫עזרה במה?‬
‫תחשוב על זה. מעולם לא ביקשתי ממך משהו.‬
‫התקשרתי היום כי הייתי זקוק לעזרה.‬ ‫-עזרה במה?‬
‫על הזין, ולך תזדיין.‬
‫אני לבד במשפחה הזאת.‬
‫זה נחמד.‬
‫זה הולם אותך.‬
‫מה שלומך?‬
‫בסדר, קימי.‬
‫קימי…‬
‫גברת בלארי.‬
‫אני לא יודעת למה אתה ממשיך לבחון אותי.‬
‫כילדה, הייתה אמרה ששמעתי כל הזמן‬
‫ולא ממש הבנתי‬
‫עד עכשיו.‬
‫מהי?‬
‫"לא נעים כל כך כשהארנב מחזיק באקדח."‬
‫ככה אומרים את זה?‬
‫ואת הארנב?‬
‫בטוח שאתה לא.‬
‫במקרה הזה…‬
‫נכון יותר לומר שאת הצייד,‬
‫ואני הניצוד.‬
‫כן, נכון.‬
‫אני לא יודע מה את מתכננת, קימי…‬
‫גברת בלארי,‬
‫אבל הרשי לי לחלוק איתך כמה דברים.‬
‫אני לא צריכה לדעת מה יש לך להגיד.‬
‫אני יודעת כל מה שאני צריכה.‬
‫לא, את לא.‬
‫טוב,‬
‫אני יודעת שאתה ונורמן‬
‫היו אלה שניהלו את המועדון‬
‫וסחרו בכולנו.‬
‫אני לא יודע על מה את מדברת.‬
‫טוב. זה טוב.‬
‫תמשיך להעמיד פני טיפש.‬
‫הרשי לי לחסוך לך זמן.‬
‫אני מאבטח את המשפחה הזאת כבר הרבה…‬
‫הרבה מאוד זמן.‬
‫ואם את חושבת שלא דאגתי לביטוח‬ ‫שיגן על האינטרסים שלי,‬
‫את טועה.‬
‫יש לי תיקיות על כולם.‬
‫וזה אומר‬
‫שאני מחזיק את המשפחה הזאת בביצים.‬
‫זה אומר שאני מחזיק גם אותך בביצים.‬
‫אז…‬
‫תיהני מכל זה.‬
‫שבי על הכיסא, תישעני לאחור,‬ ‫תשחקי אותה ילדה גדולה.‬
‫אבל אל תיגעי בי או בשלי.‬
‫כי אני אהפוך את זה למרושע.‬
‫ואת יודעת כמה מרושע זה יכול להיות.‬
‫אתה מבין, ג'ולס…‬
‫ההבדל הוא…‬
‫שלא אכפת לי.‬
‫החרא הזה? כל החרא הזה?‬
‫החרא הזה חסר משמעות בעיניי.‬
‫אני מסוג הכלבות‬
‫שישרפו את הבית‬
‫כשאני בתוכו‬
‫רק כדי לפגוע באויב הבן זונה שלי.‬
‫תבחרי בתבונה.‬
‫הבחירה התקבלה כבר.‬
‫מה שלום דלינדה?‬
‫לא יודעת. תגיד לי אתה.‬
‫מה שלום בודי?‬
‫נכון, היא בבית החולים. לא.‬
‫היא מתה.‬
‫יהיה רע מאוד‬
‫אם החקירה הזאת תיפתח שוב.‬
‫הלו?‬
‫שלום!‬
‫זו גברת בלארי.‬
‫לא, האחרת. אשתו של הוראס.‬
‫הוא שכח לספר לך. גברים.‬
‫כן…‬
‫כן. אשמח לבוא לארוחת ערב.‬
‫ג'ולס משקיע כל כך הרבה מזמנו כאן, איתנו.‬
‫אשמח להכיר יותר אותך ואת הבת היפה שלו.‬
‫מה?‬
‫ג'ולס, לא סיפרת שיש לך בן‬ ‫מנישואים קודמים שלומד בקולג'.‬
‫לא, הוא השמיט את זה.‬
‫כן, בהחלט. הנה הוא.‬
‫זו אשתך.‬
‫הלו?‬
‫היי, חומד. כן.‬
‫כן, כמובן.‬
‫ברור שנזמין אותה לארוחת ערב.‬
‫בסדר.‬
‫אתן לך את המספר שלה כשאחזור.‬ ‫-יש לה אותו.‬
‫באמת? הבוקר?‬
‫בסדר.‬
‫טוב.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫ביי.‬
‫אז את ואנג'ל רוצים לאיים על המשפחה שלי.‬
‫אתה איימת על שלי.‬ ‫-בני ובתי חשובים לי יותר מהכול.‬
‫כמו גם המוניטין הנפלא שלך בקהילה,‬ ‫אני מניחה.‬
‫קימי.‬ ‫-אני צריכה לסטור לך שוב?‬
‫את יכולה לנסות לפגוע בי,‬
‫אבל לא בילדים שלי.‬
‫אתה פגעת באחותי.‬
‫זאת הייתה בודי.‬
‫והיא הייתה השפוטה שלך.‬
‫קח אחריות, לשם שינוי.‬
‫אני אומר לך, אל תנסי לפגוע בילדים שלי.‬
‫ג'ולס,‬
‫כולנו ילדים של מישהו.‬
‫ראי הוזהרת.‬
‫ואני הזהרתי אותך.‬
‫כן, אקח את זה.‬
‫גם את זה.‬
‫סליחה.‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫הלו?‬ ‫-אנג'ל.‬
‫כן.‬ ‫-איפה אתה, לעזאזל?‬
‫עושה קניות.‬
‫השארת אותה לבד?‬ ‫-היא התנהגה כמו כלבה קטנה.‬
‫תחזור לכאן עכשיו.‬ ‫-מה קרה?‬
‫אני צריכה שתחזור. זה רע.‬
‫מה יש?‬
‫פשוט תחזור לכאן מהר.‬
‫ריין, מה קורה, לעזאזל?‬
‫שיט.‬
‫תוכלי להזדרז? אני חייב ללכת.‬ ‫ותני לי גם את זה.‬
‫וגם את זה.‬
‫לעזאזל, אני אוהב את זה.‬
‫תני לי גם את זה.‬
‫מהר!‬
‫הלו?‬
‫פספסתי את הטלפון שלך. ישנתי.‬
‫זה בסדר.‬
‫אתה מרגיש בסדר?‬
‫אני לא יודע אם החרא הזה עובד,‬
‫או אם אני מסטול‬ ‫מכל צמחי המרפא הטבעיים האלו.‬
‫אולי זה עובד.‬
‫אולי.‬
‫אז מה קרה?‬
‫הם ראו שאני בטלפון, ו…‬
‫ולא רציתי שהם יחשבו שאני זקוקה לך.‬
‫ברור שלא היית זקוקה.‬
‫לא, לא הייתי.‬
‫מה היו חברות הבע"מ האלו שדיברת עליהן?‬
‫לנורמן ולאוליביה יש חברות קש.‬
‫הן רשומות בחו"ל,‬
‫והם מקבלים את תקציבי הפרסום.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫איך ידעת את זה?‬
‫עבדתי פעם בחברה פיננסית ולמדתי הרבה דברים.‬
‫אבל אני עדיין מכירה‬ ‫כמה בנות שעובדות בארכיון.‬
‫בתמורה לכמה מאות דולרים,‬ ‫הן נתנו לי את כל המידע שרציתי.‬
‫זה ממש טוב.‬
‫כן.‬
‫לא נשמע שזה מפתיע אותך.‬
‫כי ידעתי על זה כבר.‬
‫אני עוקב אחרי זה כבר שנים.‬
‫חיכיתי רק לרגע הנכון כדי להודיע להם,‬
‫אבל עשית את זה כבר.‬
‫למה חיכית?‬
‫קימי, הדבר הכי חשוב הוא התזמון.‬
‫כשאתקוף אותם עם זה,‬ ‫החוב שלהם לחברה יהיה כל כך גדול‬
‫שאוכל לגבות מהם ריבית.‬
‫הם יצטרכו לוותר על המניות שלהם, אבל…‬
‫אני מצטערת, הוראס.‬
‫לא, המעטתי בערכך במובנים מסוימים,‬
‫אבל אני שמח שאת על זה.‬
‫תודה.‬
‫אז נהנית מזה כמו שאני נהניתי?‬
‫יותר.‬
‫ספרי לי הכול.‬
‫כמה זמן יש לך?‬
‫אני רק שוכב כאן ומחכה למוות,‬ ‫אז קדימה, ספרי לי.‬
‫גרמתי להם לרעוד, בסדר?‬
‫כולם רעדו מפחד.‬
‫כשנכנסתי, הפנים שלהם?‬
‫תמשיכי.‬ ‫-טוב, אז כשנכנסתי…‬
‫שלום, גברתי.‬
‫היי.‬ ‫-אני אקח את זה.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫אני מניח שהיה לך יום נהדר?‬ ‫-כן, היה בסדר.‬
‫איפה כולם?‬
‫טוב, מיס סילבי מנמנמת,‬
‫מר אנג'ל יצא לקניות, וריין באורוות.‬
‫בסדר. אחליף נעליים ואלך לחפש אותה.‬
‫אני יכול להביא לך אותן. אילו מהן תרצי?‬
‫אני אביא אותן, אבל תוכל לשים את זה במשרד.‬
‫תודה.‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫שיט.‬
‫ריין.‬
‫היי.‬ ‫-מה קורה?‬
‫תראה.‬ ‫-שיט.‬
‫הוא מת?‬ ‫-נראה לי.‬
‫תראה אותו.‬
‫ריין, הוא לא מת.‬
‫שיט. מה נעשה?‬ ‫-צריך להשיג לו עזרה.‬
‫למי נתקשר? זה…‬
‫תקשיבי, זה בסדר.‬ ‫נגיד שהוא נפל מאחד הסוסים.‬
‫אף אחד לא יאמין. והוא ראה אותי.‬
‫הוא לא יזכור את זה.‬
‫אתה חושב שאני רוצה להסתכן?‬
‫לא אמרת שהוא אנס את סילבי?‬
‫חשבתי שכן, אבל אני לא יודעת.‬
‫תקשיבי, לכי לבית הראשי.‬ ‫אתקשר לוויטמן ואגיד שמצאתי אותו.‬
‫אתה בטוח?‬
‫נתתי לנערה שלך ללכת, לא?‬
‫תני לי לעזור לך.‬
‫ריין, איפה את?‬
‫שיט.‬
‫ריין.‬
‫מה קרה, לעזאזל?‬
‫מי זה?‬
‫ריין, מי זה?‬
‫קימי…‬ ‫-תני לי לטפל בזה.‬
‫מי הוא?‬
‫זה גלן.‬
‫ומה קרה לגלן?‬
‫ריין, קחי את קימי הביתה.‬ ‫-אני רוצה לדעת.‬
‫קחי אותה.‬ ‫-אני אספר לך.‬
‫תספרי עכשיו!‬ ‫-בואי.‬
‫צ'רלס.‬
‫בכל פעם שאני בא,‬ ‫הוא שם עם בחור וצעצועי מין.‬
‫שיט.‬
‫צ'רלס, מה אתה עושה, לעזאזל?‬
‫מה הקטע? שיט.‬
‫צ'רלס.‬
‫שיט.‬
‫לא באת לעזור לי, אז…‬
‫מה…?‬
‫מה אתה עושה, לעזאזל?‬
‫הייתי חייב, בסדר?‬
‫צ'רלס, מי זה?‬
‫החשפן ההוא שניסה לשדוד אותי.‬
‫מה עבר לך בראש, גבר?‬
‫הייתי חייב, בסדר?‬ ‫אסור שיהיה לי רישום פלילי.‬
‫צ'רלס, אם הם רצו לשדוד אותך,‬ ‫היית צריך רק להתקשר למישהו.‬
‫זה לא חשוב.‬
‫כל הסמים שעשינו…‬
‫חוץ מזה, אם ראו אותנו במועדון,‬ ‫ידעו שזה אני.‬
‫ניסיתי לבקש ממך עזרה.‬ ‫-אני…‬
‫אני לא יכול לעזור…‬ ‫אני לא יכול לעזור לך בזה.‬
‫אני לא… אני לא יכול להיות שותף לזה.‬
‫מה הקטע? אתה…‬
‫צ'רלס, זה עליך. אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫שיט.‬
‫אני לא סומך על ג'ולס, אז…‬
‫אז אתה מבתר אנשים?‬
‫שיט.‬
‫משטרה! על הרצפה!‬
‫על הרצפה!‬
‫תשכיבו אותם על הרצפה!‬
‫על הרצפה.‬
‫על הרצפה, בן זונה!‬
‫על הרצפה.‬
‫תרגום כתוביות: דוד סבן‬