CU TOATĂ RECUNOȘTINȚA NOASTRĂ, DUCELE ȘI DUCESA DE DEVONSHIRE
Ajutor!
Familia Bennett este pe drum, domnule.
Am fost otrăvit!
Sunt consecințele a trei zile de beție, domnule.
V-am avertizat.
Nu ai făcut nimic de genul ăsta.
Măruntaiele îmi putrezesc.
Cheamă doctorul!
Niște supă țărănească, anghilă crudă,
franzelă neagră
și gălbenuș de ou în oțet,
cu o picătură de whisky.
Sir George Chauncey Savage
era un parvenit galez insolent,
un golan încrezut și oportunist…
Bun.
care, prin eforturile sale mai puțin recomandabile,
prin escrocheriile sale nerușinate și ascensiunea socială,
a putut să ademenească și să curteze o soție dintr-o familie bună,
Pe Lady Savage din familia Savage de Yorkshire,
pentru ca în final să risipească puținul care mai rămăsese din moștenirea familiei
pe haine țipătoare,
alcool, prostituate și, bineînțeles, otrava sa preferată, jocurile de noroc.
Ăștia.
A acceptat să ia numele Savage
pentru a face o partidă bună și și-a cumpărat titlul de „Sir”
datorită vânzării necugetate a mai multor tablouri
și parcele de pământ.
Dar, în ciuda aparențelor,
nu era nimic mai mult decât fiul unui vânzător ambulant falit.
Un străin printre cei din clasa conducătoare,
Chauncey nu se simțise niciodată suficient de bun pentru ea,
sau pentru ei, iar majoritatea ar fi fost de acord.
Pur și simplu îi urăsc pe soții Bennett. Niște snobi paralitici și plictisitori.
Felul în care mă privește,
cu acel rictus iscoditor? Și soția sa grosolană.
La fel de fermecătoare ca un chist septic.
Un lacheu mi-a povestit o poveste infamă
despre dl Bennett și o târfă sifilitică.
Spune-mi.
CASA SAVAGE Traducerea și adaptarea: Yageat-san
PARTEA ÎNTÂI O CERERE NOBILĂ
Născut în mahalalele din Saint-Gilles,
valetul lui Chauncey era un golan
încrezut și oportunist la rândul său.
Nu mișca!
Vă rog să vă goliți buzunarele
și să predați obiectele de valoare.
A apărut o nouă taxă pe noblețe în această regiune.
Vă mulțumesc mult.
Dama... de cupă!
Pentru a-și menține viața trândavă
și a-și reduce datoriile crescânde…
Chauncey l-a inclus foarte repede pe credinciosul său lacheu
în excursiile sale prin bordeluri,
săli de jocuri…
Și în orice loc unde credea că poate scoate un profit.
- Repede. - Opriți-l! Hoțul!
Întoarce-te aici!
Nu trageți, minte!
Bandiți hoțomani!
- Un desfrânat în devenire. - Întoarce-te aici!
Haideți, domnule.
Mai încet, port tocuri!
Chauncey folosea diverse șiretlicuri și înșelăciuni
pentru a-și atinge cât mai bine scopurile.
El sustrăgea și înlocuia cu abilitate
zarurile sale cu unele măsluite
pe care le topise meticulos…
Efort dublu, dublu chin.
Pasiunile ard, pariurile se dublează.
… pentru ca ele să cadă aproape mereu pe șase.
Nu știu cum, Savage,
dar m-ai păcălit, într-un mod deloc galant și odios,
și din acest motiv, cer satisfacție!
Cum îndrăznești.
Reginald trebuia adesea să rezolve…
- Pregătiți! - … certurile și disputele bănești
ale lui Chauncey acceptând dueluri cu sabia sau pistolul…
Foc!
… precum și ajutându-l să evite
vizitele tot mai frecvente ale colectorilor săi nemulțumiți.
Unde este?
Sir Chauncey este într-o călătorie de afaceri la Hamburg.
Luna trecută a fost Parisul,
cea de dinainte, Indiile de Vest.
Nu mă mai duce cu preșu', băiete!
Se pare că parcela mea a fost vândută de două ori,
posibil de trei.
Chauncey deturnase puțin câte puțin
parcele din domeniul lor nobiliar.
O schemă imprudentă și complexă
de supraîndatorare și înșelăciune.
Dacă problema nu este rezolvată corespunzător și prompt,
voi fi obligat să informez autoritățile.
Voi transmite mesajul.
Cum se simte Doamna în această dimineață?
Pare să-mi vorbească doar la recepții sau la mese.
Este doar o pasă proastă.
Nu mă mai atinge deloc.
Sunteți un gust care se dobândește în timp, domnule.
Ce ar trebui să fac cu dl Black?
Părea puțin… tulburat.
Da, parcela 11.
O zonă splendidă de mesteceni și pini.
Nicio grijă. Totul este sub control.
Nu voi lăsa un bancher lacom să ne confiște casa
și să ne întineze numele. Ăsta e sânge?
- De fazan, domnule. - Delicios. Preferatul meu.
Știu, domnule.
Aș fi pierdut fără tine.
Loialitatea și vitejia ta, măiestria ta la tragere.
Sunteți multe lucruri domnule,
dar nu un trăgător bun.
Nu este vina mea.
Par pedant și gras cu ochelari.
Nu o spun destul de des, dar…
Țin la tine ca la un fiu, sau…
Un câine afectuos.
Lady Savage provenea dintr-o familie nobilă căzută în dizgrație.
Deși încă mai avea un titlu distins
și sânge albastru,
familia Savage trecea prin vremuri grele…
LORD MĂCELĂRIT SĂLBATIC PENTRU O FEMEIE DE MORAVURI UȘOARE
și nu mai reprezentau decât un nume în acel stadiu.
Acest statut financiar nu a fost deloc ajutat
atunci când s-a căsătorit cu Chauncey, dar inima este un mușchi imprevizibil.
Ea a căzut rapid sub farmecul lui,
și în ciuda opozițiilor și criticilor,
s-a căsătorit cu el cincisprezece zile mai târziu.
Ea nu întâlnise niciodată pe nimeni ca Chauncey.
Dar, desigur, momentele bune au un preț.
Chauncey.
Nechibzuința lor cheltuitoare
și peripețiile lor
i-au lăsat într-o situație periculoasă.
Zvonurile îi descriau ca fiind o pereche potrivită.
N-am mai întâlnit niciodată un cuplu mai lipsit de viață decât soții Bennett.
Sunt niște prefăcuți plictisitori.
Paloizi, prea machiați și fără creier.
Atunci, de ce să-i mai invităm mereu?
În lipsă de sturzi, mâncăm mierle.
Fără invitați, deși încuiați și plictisitori,
ne-am putea întreba dacă luăm măcar masa.
Dar noi suntem aici, doamnă.
Da, dar tu ești o servitoare, ești mereu aici.
Iar un oaspete plătit, oricât de apreciat ar fi, nu se pune.
Într-adevăr.
Singurele persoane nerăbdătoare să ne vadă
sunt creditorii soțului meu și niște perceptorii neîncrezători.
N-a existat haină cu volănașe
sau vreo păsărică voluptoasă pe care el să nu le fi râvnit.
Poate că zvonurile spun adevărul și ne merităm.
Nu fiți atât de aspră, doamnă.
Ești singura care mă înțelege, Dorothy.
Sunteți sigură că nu este prea mult?
Câtuși de puțin, doamnă. Arată multă reținere.
Fir-ar! Nu din nou.
Ia panglica aceea de acolo.
Iată. Asta va rezolva problema.
„Pentru prima dată în 500 de ani,
o eclipsă totală de soare va atinge Londra
în mai puțin de două săptămâni.”
„O astfel de eclipsă are loc
când o lună nouă trece între soare și Pământ
ca un capac, ascunzând soarele
și aruncându-și umbra pe suprafața Pământului.”
„Eclipsa lui Halley este prima de acest fel,
prezisă de o teorie a lui Newton, și astfel,
o hartă detaliată a traiectoriei sale este ilustrată mai jos.”
Ce mai face micuța mea năstrușnică și șoarecii săi răutăcioși?
Tată, promiteți-mi că veniți să ne jucăm după ce pleacă soții Bennett.
Doar dacă Wolly promite să nu mă mai muște de data asta.
Nu pot promite asta.
- Fără lachei, bineînțeles. - Bineînțeles că nu.
Sper doar ca fazanul
să-mi provoace mai puțină greață ca data trecută.
Doamne. Am stat zile întregi pe oală.
Știu. Deranjament la stomac.
Dle și dna Bennett, ce plăcere să vă văd. Vă rog să mă urmați.
Ați fost invitați la balul de la castelul Cumberland?
- Sună magnific. - Nu.
Sau la acel dineu interminabil pentru noul Conte de Gloucester?
Din păcate, nu.
Este cu siguranță o…
Greșeală a unui servitor.
Lordul Marlow mi-a povestit în această dimineață un fapt extraordinar.
Ceva numit o „eclipsă”.
Aparent, din surse de încredere, se zvonește că
spirite malefice se vor revărsa
ca dintr-un dop scos din cer.
Lucrarea Diavolului pentru acest rege mizerabil.
- Surse de încredere, spuneți? - Este adevărat.
Da, răul vine.
Mai întâi un monarh german.
- Apoi variola. - Variola.
Și acum o gaură în cer?
Ce urmează?
Deși considerați ascensiunea lui Georgey problematică,
blestemații de iacobiți murdăresc străzile
semănând violență și dezordine
ca niște copii snobi cărora li s-au luat jucăriile.
Trăiască regele!
JOS CU RESTUL PARLAMENTULUI!
Îmi pare rău, dar nu sunt decât niște imbecili răzvrătiți
dându-se drept revoluționari.
Vorbiți serios?
Am fost acuzat de multe lucruri,
dar seriozitatea nu se numără printre ele.
Un hanoverian? Aici?
E un afront pentru orice englez care se respectă.
Desființarea conservatorilor,
ascensiunea secretă a Whig-ilor.
E rușinos. O lovitură infamă.
E pământul nostru.
- Da. - Coroana noastră, drept inalienabil.
Nu o să las un german murdar
să ne-o ia.
Are dreptate.
Dacă nu suntem atenți,
vom mânca șnițele la micul dejun.
Guten nacht. Guten tag.
- Guten baliverne. - Exact.
George Augustus?
- Nu am încredere într-un Augustus. - Nu.
Dar James Edward Stuart.
- Iată. - Ăsta, da, e un nume de rege.
Nu am încredere nici în acel Johann Bach.
Toți cei cu care am stat de vorbă
- consideră încoronarea ilegală. - Ilegală.
Sincer, Humphrey, sunteți cu adevărat îngrijorat
că un Whig șiret va veni să vă confiște
pământurile în timp ce stați pe oală?
- Vă bateți joc de mine? - Câtuși de puțin.
O simplă neînțelegere între prieteni dragi
schimbând opinii și idei despre politica actuală.
Sunteți, domnule,
perspicace și ager la minte în aceste privințe.
Nu sunt un animal politic.
Mai degrabă un păun.
O bucată de tort?
Doar doi servitori. E barbar.
Ai observat că și-au vândut tabloul de Van Goyen?
Datorii la jocuri de noroc, evident.
Humphrey.
Futu-i!
N-am mai văzut atât de mult rahat în viața mea!
De la Ducele și Ducesa de Devonshire.
Urgent.
Domnule!
Acest telescop pe care i l-ați oferit. Cât a costat?
Nu am nicio idee despre ce vorbiți.
Domnule!
„D.”
E o cerere...
De la Ducele și Ducesa de Devonshire.
Își vor face turneul anual în Yorkshire,
iar unul dintre gazdele lor, Lord Vernon,
a cedat aparent de variolă.
- Și… - Ce?
Ce este?
Au nevoie de un loc unde să ia cina și să doarmă peste zece zile,
și se întrebau dacă am putea…
Să-i găzduim.
Nu.
- Nu. - Ba da!
Fir-ar!
- Te implor? - Nu!
- Nu putem. Nu. - Te implor.
E o glumă proastă?
Te asigur că este cât se poate de adevărat.
Uite ce caligrafie. Este remarcabilă!
A scris-o el însuși?
Nu avem nici mijloacele,
nici personalul pentru a răspunde la o asemenea cerere.
Nu vreau să fiu umilită.
Să respingi o astfel de cerere
ar fi la fel de umilitor, dacă nu și mai mult, nu crezi?
Am putea să mințim.
Am putea și noi să pretindem că suferim
- de o boală teribilă. - Iubita mea, dragostea mea, haide.
Nu vezi oportunitatea?
Un turneu prin Yorkshire în timpul unei epidemii și al unei revolte.
Suntem beneficiarii unei situații miraculoase!
Chauncey, te rog.
Probabil că nu am fost prima opțiune,
dar asta nu e specificat nicăieri.
Înțelegi? Noi am fost aleși.
E șansa noastră să redăm blazonul familiei tale.
Să fim în capul listei.
Să rescriem istoria fără ca nimeni să observe,
cu excepția câtorva vecini indiscreți și a perceptorilor.
Ești la fel ca oamenii pe care îi frecventezi.
Imaginează-ți viețile noastre după o astfel de cină.
Invitațiile la baluri și gale
de la diverse curți regale.
Pline de oameni de spirit și de platouri cu ananas.
Și poate...
O călătorie la Paris cu Ducele și Ducesa.
Doamnă Savage, sunteți deosebit de fermecătoare în seara asta!
Vă mulțumesc, Excelența Voastră. Este o nebunie.
Dar nu este distractiv?
Nașterea ta a fost brutală și lipsită de distincție.
Te-ai luptat la fiecare pas
pentru a te extrage din noroi.
Și uită-te la tine acum.
Lord al conacului!
Un duce și o ducesă luând cina la masa mea.
Ești o sursă de inspirație pentru toți golanii prost născuți.
Odată ce ne vom împrieteni cu ducele, perceptorii noștri furioși
vor trebui să șteargă datoriile.
Sau să ceară dobânzi.
Nenorocit mic!
- Băga-mi-așt! - Un accident, domnule.
- Las' că vezi tu! - Băga-mi-aș!
Treci aici, nenorocit mic!
Asta pare să fie o mare risipă de bani, nu crezi?
Îți faci prea multe griji.
O să-ți iriți măruntaiele.
Nimic nu este bătut în cuie.
Dar dacă acceptăm,
privește asta ca pe o investiție în viitorul nostru.
Într-o zi, te vei mărita făcând o partidă bună
și ne vei salva de la mizerie.
Vorbești despre mine ca despre un obiect
de vândut celui care oferă mai mult.
Oricât de tragic ar fi, acesta este adevărul.
Terenuri fertile de cultivat, grădinărit,
și, uneori, de arat beat la miezul nopții fără o prea mare satisfacție.
Dar, mamă, te-ai căsătorit cu tata din dragoste.
El nu era decât un pungaș fermecător.
Da, și privește unde ne-a dus asta.
Ești o visătoare, draga mea. Exact ca tatăl tău.
Pierdută printre stele. Acum trebuie să dormi.
Urează-le noapte bună șoarecilor.
- Nu voi face nimic de genul ăsta. - Te rog.
Ești o copilă tulburată, dar te iubesc.
Domnișoară Neville!
Ce surpriză să vă văd în pivniță.
Cred că m-am rătăcit, stăpâne.
Dacă nu sunteți prea ocupată,
poate ați putea să mă ajutați să-mi ung biscuitul
cu puțină smântână închegată și dulceață de coacăze?
Desigur, stăpâne.
Mică purcică lacomă.
Sunteți un spadasin excelent, dle Halifax.
Totul stă în încheietura mâinii, Doamnă.
Pentru ce merită...
Vă implor să răspundeți la cererea ducelui
și să o faceți rapid.
E șansa dumneavoastră să reconstruiți casa Savage
și să vă puneți în sfârșit numele la locul său de drept.
Meritați să străluciți, dragostea mea.
Să fiți acea lumină aurie care erați destinată să fiți,
înainte ca bărbații dumneavoastră
să pângărească și să ruineze norocul dumneavoastră.
Ține-mă.
Nu mă atinge!
Cred că vă iubesc.
În așternuturile parfumate ale tânărului ei amant,
Lady Savage acceptă în cele din urmă
să-i primească pe duce și pe ducesă la cină,
o responsabilitate pe care nu o luă cu ușurință.
Astfel, începe cursa noastră nebunească.
PARTEA A DOUA O MICĂ RESTAURARE
Conștientă de indulgența soțului meu,
voi prelua conducerea procesului
pentru a reda casei noastre strălucirea de odinioară
în următoarele zece zile,
și am întocmit o listă cu toate sarcinile
pentru a elimina orice risc de confuzie sau neglijență.
Dle Halifax, vă veți ocupa de toată munca fizică,
în special, dar fără a vă limita la, grădinărit, tâmplărie
și restaurarea generală.
Domnișoară Neville, pe lângă treburile casnice,
veți stabili și vă veți procura alături de dl Walcot
articolele necesare pentru meniul nostru,
și veți anunța și cei mai buni meșteșugari din diversele domenii.
Galerist, bijutier, croitor și alții.
Este o cină pentru un duce, doamnelor și domnilor.
Este o mare onoare.
Nu vă uitați la cheltuieli.
Timpul ne este scurt. Așa că...
Haideți, să ne grăbim!
Mă gândeam la invitați.
Ar trebui să-l invităm pe Lordul Cumberland și pe Contele…
Cutare. Și să adăugăm un pic de cultură.
Poate pe acel dublinez plin de spirit, Dean Swift?
În ultimul moment, în timpul unei epidemii, va fi dificil.
- Dar putem încerca. - Ce?
Nu mă pot abține.
Mănânc când sunt nervos, știi foarte bine asta.
Urcă!
Domnule! Vă rog!
Să urci pe scara socială poate fi periculos,
- dacă nu ești atent. - Domnule!
Nu te mai prosti, dragule.
Nu e nevoie să plângi. Fătălăule.
Când termini, dra Neville,
ai putea dezgropa serviciul de porțelan
al mamei mele, pe care l-ai ascuns într-unul dintre dulapuri.
Nu-l găsesc nicăieri.
Da, doamnă.
Da, așa.
V-aș ajuta, dar sunt inutil cu un ciocan.
Sunt atâtea de făcut.
Atâta presiune!
Aș fi pierdut fără tine.
Mă gândeam să vând o altă parcelă
pentru a finanța costurile necesare cinei.
Ați vândut sau împrumutat deja fiecare parcelă, domnule.
Pe unele, de două ori. Vă amintiți de dl Black?
Da, desigur.
Parcela 11. Doar mă gândeam.
Niciun domn care se respectă nu-și cunoaște soldul bancar.
Dacă nu sunteți atenți,
vom ajunge la Fleet, sau mai rău, la Bedlam.
Astea-s doar detalii. Vom găsi o soluție.
Ce colecție splendidă, Doamnă.
Rafinamentul familiei dumneavoastră este bine cunoscut și fără excepție.
Acest articol, în mod special, este de un mare interes.
Sunt nevoită să refuz, dle Brimsby.
Mătușa mea Elsa mi l-a oferit.
Dar draga mea, nu-l porți niciodată.
Doar perlele și granatele. Nu-mi voi vinde bijuteriile.
Astfel, Lady Savage și-a vândut cu tristețe perlele mamei sale,
cerceii mătușii ei,
și o grămadă de bijuterii venețiene lui dl Brimsby
pentru un sac bine garnisit de monede.
Mai rămâneau multe lucruri de achiziționat pentru cina ducelui,
iar ei aveau acum mijloacele de a o face.
În primul rând,
având în vedere lipsa a trei tablouri remarcabile din salonul mic,
Chauncey a decis că ar fi prudent să cumpere opere mai puțin cunoscute
de dimensiuni identice pentru a le înlocui.
Pătratele goale, marcate de praf și decolorate de soare
săreau în ochii oricărui cunoscător,
mai ales celor ai unui duce și ai unei ducese.
Aceasta este o operă a lui Giacomo Adolfi,
un talent incredibil și un discipol al lui Caravaggio.
Nu este la fel de cunoscut,
dar foarte apreciat
în cercurile esențiale.
Am vândut unul luna trecută Contelui de Leicester.
În cel mai mare secret, bineînțeles.
Bineînțeles.
Înțeleg acum.
Cu adevărat sublim. Orbitor.
Pot să știu prețul?
Aveți un gust impecabil, Sir Chauncey.
Sunt sigur că putem găsi un acord corect și echitabil.
Bineînțeles,
neînțelegând nimic din lucrurile frumoase,
Chauncey l-a plătit în exces pe nobil, pe Lordul Wilbury.
Acestea sunt iacobine cu spătar din ratan.
Acestea sunt Queen Anne cu picioare cabriole.
Aici este ultima modă.
Este un damasc de mătase italiană cu picioare în formă de gheară.
Acest material a fost țesut de călugărițe oarbe în Olanda.
Au niște degete foarte mici.
Picioarele astea par a fi de aur. Nu sunt.
Și acestea sunt scaunele noastre.
- Într-adevăr, Duce. - Nu, bineînțeles, Duce.
Știați, Duce?
Chauncey și Lady Savage căzuseră de acord să nu spună nimănui
despre iluștrii lor invitați,
dar au nesocotit rapid acest lucru
și au spus-o oricui
le intra în casă sau binevoia să-i asculte.
Bineînțeles, au făcut-o cu multă discreție.
- Și porcii pot zbura! - Nu, acesta este adevărul.
Atunci trebuie să le aveți pe acestea.
Pentru un duce și o ducesă,
draperiile trebuie întotdeauna să fie asortate cu cearșafurile.
- Ducesă, trăsura dumneavoastră vă așteaptă! - Ridică-te.
Cu ce ocazie, Doamnă?
Să nu spuneți nimănui,
dar Ducele și Ducesa de Devonshire
vin la cină.
Atunci aveți nevoie de aceasta.
Lady Lennox a purtat-o la balul soților Cumberland.
Toată lumea o poartă la curtea regală.
- Este uluitoare. - Sunteți prea modestă.
Cu fața dumneavoastră, Doamnă,
va fi perfecțiunea întruchipată.
O strâng aici, aici și aici.
Așteptați și-o să vedeți.
Trebuie să port asta?
Da.
Draga mea…
Ești ca o bomboană frumos ambalată
care, odată mușcată, este plină de leșie și cucută.
Iar tu ești, scumpule soț, ca un trandafir.
O creatură fermecătoare, viu colorată
care, când o privești mai de aproape, este foarte spinoasă
și crește în bălegar.
- Domnule… - Știu.
Voi plăti restul luna viitoare. Promit.
Domnule...
Cina unui duce s-ar putea dovedi prețioasă pentru afaceri.
În special în timpul acestei epidemii dezolante, nu-i așa?
Vor fi gata înainte de cină.
- Dragule. - Cu multă bucurie,
cuplul s-a înglodat și mai mult în datorii.
Căci ambiția,
ca orice elixir delicios, poate fi orbitoare.
Au comandat chiar și un portret de familie
pentru a da iluzia unei vieți mai luxoase
decât o sugera situația lor.
Deoarece imaginea reprezintă totul,
mai ales pentru clasa conducătoare.
De ce ții un fazan, tată?
Tu nu vânezi.
Nimeni nu caută realitatea, dragostea mea.
- Ei vor ficțiune. - Nu vă mișcați.
Crede-ți că nu vă mișcați,
dar chiar o faceți.
Țăarani blestemați.
Scuzele mele pentru costume.
Pare destul de ciudat, dar trebuie
să vă dați drept ducele și ducesa
ca noi să repetăm dansul la modă,
în timp ce Fanny exersează la clavecin.
Dacă cineva ar trebui să joace rolul lor în acest joc, aceia am fi noi.
Astfel ei ar fi tu și cu mine. Nu este prea util.
- Și eclipsa? - Ce?
Se spune că se va crea o oglindă neagră pe cer
prin care vor trece spiritele malefice.
Cântă, altfel îți voi arăta eu un spirit malefic
sub forma unei nuiele de mesteacăn
sau poate șoarecii tăi blestemați ar vrea un mic dejun cu arsenic.
Sau poate ar trebui să-i rad și să-mi fac niște sprâncene la modă din ei.
- N-ai îndrăzni! - Ba bine că da.
Asta este pentru duce și ducesă.
Trebuie să fim ireproșabili.
Duce, mi-ați acorda acest dans?
Cu siguranță, Doamnă.
Dacă îmi permiteți, sunteți seducătoare în seara aceasta.
- Vă interzic acest lucru, dle Halifax. - Mulțumesc, Excelența Voastră.
Ducesă.
Fanny!
Cum merge cu Doamna?
Suntem aproape gata, dragostea mea. Îți promit.
Odată ce voi fi sigur de afecțiunea ei pentru mine,
Chauncey va fi lovit de o tragedie.
Poate o mică prăjitură sau un vin otrăvit.
Sau un accident de vânătoare.
Sau o cădere de la fereastra sa după ce a băut.
Voi deveni proprietarul conacului
și te voi acoperi cu bogățiile pe care le meriți atât de mult.
E un bătrân trist și un amant lipsit de mărinimie, dar…
Nu este lipsit de farmec.
Atâta timp cât suntem în acest avânt criminal,
de ce să nu o ucidem și pe Doamna?
O înecare în zori,
sau o alunecare pe o podea săpunită.
Ar fi prea suspect.
Amândoi murind din cauze anormale și ciudate.
Ca să nu mai vorbim de micuța Fanny.
Cui îi pasă de micuța asta snobă plângăcioasă?
Șoarecii ei mănâncă mai bine decât mine.
Trebuie să gândim pe termen lung.
După cină, când se va lăsa din nou liniștea,
vom acționa.
PARTEA A TREIA BOALA REGILOR
CU 7 ZILE ÎNAINTE DE CINĂ
Bună dimineața, domnule!
Cu ce vă pot fi de folos?
Mai sus, doamnă?
Doamnă?
Mai jos. Și un pic mai spre stânga.
Cine dracu'?
Fără discuții, doar…
Dle și dna Bennett. Cu ce ocazie?
Ne făceam plimbarea de dimineață
și ne-am gândit să ne oprim pe drum. Familia Savage e acasă?
Bineînțeles.
Nu vrem să deranjăm, dar am...
- Și totuși o faceți. - Iertați-mă?
Când o persoană începe
cu această frază, urmată de cuvântul „dar”, înseamnă că tocmai asta își dorește.
Nu vă cereți scuze, dle Bennett. Continuați-vă cererea inoportună.
- Suntem cu toții prieteni. - Nu, nu!
- Nu, într-adevăr… - Nu despre asta e vorba. Făceam...
O plimbare.
Nu vrem deloc să deranjăm, dar…
Am auzit că Ducele și Ducesa de Devonshire
urmau să ia cina aici.
Așa este.
- Este fantastic! - Într-adevăr.
Lumea nu vorbește decât despre asta!
Se pare că boala Lordului Vernon s-a agravat.
Nenorocirea unora este fericirea altora.
Într-adevăr.
Aceea este o operă a lui Caravaggio?
Un domn nu se laudă niciodată.
Sunteți pur și simplu radianți amândoi.
Rochia asta. Părul dumneavoastră.
Tenul dumneavoastră. Ei bine, este...
Este remarcabil.
Sunteți mult prea amabilă.
Ar fi prea mult să vă cerem să vă interesați de locul nostru?
Mă refer la invitația noastră.
Preaiubiți prieteni.
Mă tem că toate locurile au fost ocupate.
Dar să știți că dacă se retrage cineva,
veți fi primii informați.
Bineînțeles.
Da. Nu am vrea să deranjăm.
Nu ne deranjați deloc.
Doamne, timpul zboară.
Vă rugăm să ne scuzați, ne-au mai rămas multe de pregătit.
Suntem foarte ocupați.
Dacă va exista vreo schimbare, nu uitați…
Ce se întâmplă?
E-n regulă, nu-i nimic.
Lasă-mă să chem un doctor.
Să nu exagerăm.
Am mai mult decât suficient vin ca să alin durerea.
Arată-mi din nou afurisitele alea de flori!
Să nu-mi vorbești pe acest ton.
Te comporți ca un copil morocănos.
Scuzele mele, draga mea.
Aș vrea pur și simplu să le revăd,
- dacă-mi permiți. - N-ai ști să faci diferența
între un bujor și o narcisă,
- dar fie. - Închipuie-ți că am ochi pentru frumos,
precum și un simț olfactiv dezvoltat.
- Nu uita că șchiopătezi. - Ești implacabilă.
Mulțumesc. Ai terminat?
Avem nevoie de încă doi lachei pentru repetiție.
Câte unul la fiecare capăt al mesei.
Cum aș putea să-i găsesc în mijlocul pustietății?
Nu mă interesează. Deghizează un măgar și un iacobit.
Doar fă-o.
Avem audiții în după-amiaza asta și nu le putem amâna!
Ești implacabilă!
Dorothy!
Ce ai pățit, deget mare?
Futu-i!
Uite cine-i aici!
Bună ziua, Beryl. Myfanwy.
Veniți încoace, toată lumea.
Jacob. Bună treabă.
Am vești bune. Apropiați-vă. Nu fiți timizi.
Am nevoie de doi bărbați de treabă pentru o sarcină în casă.
Veți fi bine recompensați pentru timpul vostru.
Chauncey era sensibil la suferința muncitorilor săi,
căci fusese și el unul de-ai lor.
Ei reprezentau un memento dureros și nefericit
al originilor sale modeste.
Deși n-ar fi recunoscut-o,
de aceea Chauncey
rar, dacă nu chiar niciodată, nu trecea pe la grajduri.
Cine dintre voi are toate membrele,
mai ales degetele? Să ridice mâna.
Tu. Și tu.
Excelent. Voi doi, urmați-mă.
Chauncey i-a remunerat chiar și generos
din punga sa care tot scădea, mult mai mult decât se cuvenea,
și în mod expres împotriva dorinței Doamnei.
Să nu-i spuneți Doamnei. Este micul nostru secret.
Da, domnule.
- Cum te numești? - James, domnule.
- James Darby. - Un nume puternic. Foarte englezesc.
- Și tu? - Leslie.
Nu e la fel de puternic. E un pic feminin.
Te vei numi Horace.
Ăsta e un nume puternic. Tatăl meu se numea Horace.
Urmați-mă.
Domnilor, vă las
în mâinile valetului meu, dl Halifax.
Verifică-i de orice semn de variolă, bube,
respirație urât mirositoare, transpirație fetidă și urină infectă.
Apoi arde-le hainele,
parfumează-le membrele,
curăță-i,
și arată-le elementele esențiale. Hai, repede.
Ăsta va fi singurul vostru avertisment, deci țineți cont de el.
Să nu profitați de caritatea lui Sir Chauncey.
El e poate un om amabil și mărinimos,
dar eu nu sunt defel așa.
Doar faptul de a vă gândi să șterpeliți o prăjitură se va solda cu o moarte prematură.
Am fost destul de clar?
Bine.
Nu e rău deloc!
Bravo, Reginald.
- Bună treabă. - Mulțumesc, domnule.
Cum e să fii lacheu?
- Departe de bălegar? - O renaștere, domnule. Mulțumesc.
Remarcabil. Mai puține zâmbete. Dar remarcabil.
Bravo.
Așa. Grăbiți-vă. Dați-l jos.
Așa. Haideți.
V-aș ajuta, dar sunt inutil cu un ciocan.
Nu-mi place.
Abracadabra!
Se pricepe, nu-i așa?
Foarte bine.
Ce părere ai de noii lachei?
Foarte respectabili.
Ce părere ai despre artiști?
- De-a dreptul fascinanți. - Da.
Lumea este o scenă...
Aș putea s-o fac. Am urcat pe scenă,
l-am jucat pe Bard.
Iar toți bărbații și femeile…
Simpli actori.
Cu ieșirile lor…
Și cu intrările lor.
Iar un om în timpul său…
Joacă mai multe roluri.
Da! Bravo!
Doamne! Ce chin.
Dacă nu te comporți bine,
o să te secționez și o să te dau la șoareci!
Nenorocitule!
Futu-i!
Dorothy?
Unde ești? Repetiția!
Dorothy!
Mai strâns.
Mai strâns!
Ai grijă!
Scuzele mele, doamnă.
Cina de repetiție este aproape gata, domnule.
Dragule, tâmplarul va trebui să înalțe
tavanele dacă peruca ta mai crește în dimensiuni.
Deja aud plângerile spectatorilor nemulțumiți la teatru.
Nu-i chiar așa de rău.
E un rozător imens.
Duce, cum găsiți rochia mea?
E cam prea mult?
Excelența Voastră este prea amabilă!
- Ce-a zis? - O femeie nu dezvăluie nimic.
Sunteți nebuni de legat.
Asta da reprezentație.
E divină!
Aș dori să vă mulțumesc tuturor pentru prezența
și cadourile voastre decente.
Suntem mișcați și onorați să primim pe Ducele și Ducesa
în această seară atât de magnifică.
O să termin mai târziu.
Noroc și poftă bună.
Dar dracu' e asta? Trimiteți-o înapoi!
Nu e destul de gătită, dar... nu-i chiar așa de rău.
E infam, absolut rânced!
Și cu siguranță nedemn de un afurisit de duce.
Spânzurătoarea ne așteaptă!
Următorul fel!
Mii de scuze, Duce.
După o zi interminabilă petrecută mâncând și bând,
Chauncey a cedat în cele din urmă în fața durerii sale intolerabile.
Draga mea?
- Ce este? - Degetul meu!
Cheamă doctorul.
Dragule.
Ajută-mă, Dorothy!
Se pare că aveți boala regilor,
- cum i se mai spune. - Boala regilor?
Am impresia că chestia asta afurisită o să explodeze!
Liniștiți-vă, n-o să explodeze.
Ducele va fi aici în mai puțin de o săptămână.
Nu pot să șchiopătez ca un idiot al satului!
Luați asta de trei ori pe zi.
E ceva cu totul nou.
Un amestec deosebit, dar eficient,
din laxative, lemn dulce și coriandru.
- Lemn dulce? - Dacă se înrăutățește, anunțați-mă imediat,
și vă voi aplica lipitori.
Vă sfătuiesc să evitați orice consum
de carne roșie și alcool
până când umflătura și durerea vor dispărea.
Aveți cuvântul meu.
Nu voi bea nici o picătură până la cina ducelui, jur.
Ducele și ducesa sosesc în câteva zile.
Mai doriți, domnule?
PARTEA A PATRA CE E SUNETUL ĂSTA?
Mai sus! Ai grijă!
CU 5 ZILE ÎNAINTE DE CINĂ
Cu cinci zile înainte de cina Ducelui,
conform tradiției, și-au trimis bagajele înainte
cu instrucțiuni stricte despre cum e mai bine să fie pregătite.
Stop.
De la modalitatea precisă de a plia o haină prețioasă,
până la ierburi cu care să le parfumeze perna.
Știu că a face mișcare nu vă stă în fire.
Am putea să ne grăbim?
Prin spate!
Savage!
Ce să vezi, dl Black, cu ce ocazie ne onorați?
Gata cu prostiile, băiete.
Văd că drumețul nostru s-a întors.
Trebuie să stau de vorbă cu dl Savage, imediat!
E aici, dar mă tem că este grav bolnav,
- fără îndoială are variolă. - Hamburg săptămâna trecută,
acum variolă! Sunteți niște nerușinați.
Vi-l prezint pe dl Loughton, domnul
căruia angajatorul tău i-a vândut
aceeași parcelă de pământ ca și mine.
Când ne vom întoarce,
va fi cu autoritățile. O zi bună!
O zi bună, domnule.
Haide, Darby!
Având în vedere sosirea iminentă a ducelui,
Lady Savage l-a chemat încă o dată pe dl Brimsby.
Fără pic de bun simț,
ea a vândut un morman de bijuterii de familie
pentru a plăti datoriile care se tot acumulau.
Ea a acceptat chiar să vândă inelul prețios al bunicii sale,
pe care jurase să nu-l vândă niciodată.
O bijuterie magnifică, Doamnă.
- Într-adevăr. - Vă mulțumesc, dl Brimsby.
Mamă, o să ne trimiți
la azilul de săraci dacă continui așa.
Nu sunt în toane bune, Fanny.
Grăbește-te!
Sunt atâtea de făcut, eu...
Stăpâne. Amintiți-vă ce a spus doctorul!
Nu-mi pasă de ce a spus nenorocitul ăla!
Ce știe el?
Lemn dulce și laxative?
N-am făcut decât să mă cufuresc toată noaptea într-o cratiță afurisită!
Trebuie să arunc o privire peste pregătiri!
Nu veți merge nicăieri, sunt ordinele doctorului!
Se prea poate ca dna Bennett să fi avut dreptate.
Răul vine.
Acești iacobiți și revoluționari mizerabili
manipulează masele.
Holera și tifosul se prind de săraci.
Iar acum variola care se furișează la țară
și stă la pândă în fața ușii noastre.
Ca să nu mai vorbim de degetul meu nenorocit!
Liniștiți-vă, stăpâne.
Totul va fi bine.
Ești o creatură divină.
O ființă cerească într-un înveliș de sânge
- și niște coapse suple. - Trebuie să recunosc,
dorința mea cea mai mare ar fi să vă dăruiesc un fiu.
Un cadou pe care Doamna nu vi l-a putut oferi niciodată.
Să fiu cu adevărat amanta dumneavoastră.
Îți promit, draga mea, că așa va fi când va veni timpul.
Bun, ai avea cumva niște smântână închegată?
Ipotetic, ați putea să mă vedeți
ca pe un înlocuitor adecvat pentru Chauncey,
dacă guta i s-ar agrava,
sau dacă i s-ar întâmpla un eveniment neprevăzut?
Ce idee perfect absurdă, dle Halifax. Glumești.
Căci dacă acestea v-ar fi intențiile, ar trebui să vă trimit la spânzurătoare.
Continuă să mă pupi în fund
- până nu mă răzgândesc. - Desigur, Doamnă.
- L-ai otrăvit? - Bineînțeles că nu. Tu?
Bineînțeles că nu!
Probabil că exagerează.
Nu suportă bine durerea. Și cu ea cum rămâne?
Face pe pudica, dar se va întâmpla. Ai să vezi.
Până când pleacă familia Devonshire...
Leslie.
Nu cumva ai auzit ceva?
Nu cumva trăgeai cu urechea?
Spionând ca un pungaș viclean?
Vino aici! Nenorocit mic!
Leslie!
- Ajutor! - Horace!
Lesie, întoarce-te!
Toate sunt refuzuri. Fiecare scrisoare.
- Dean Swift? - Nu.
- Lord Cumberland? - Nu.
Toate sunt rafinate, dar sunt totuși refuzuri.
Se pare că nimeni nu dorește să participe la cină
de teamă să nu călătorească în timpul unei epidemii.
„Regretăm să vă informăm…”
„Trebuie să vă refuzăm cordial…”
„Cu inima grea sunt nevoit să declin invitația dumneavoastră.”
Parcă la fiecare respingere, îi putea auzi chicotind.
Nu era destul de nobil.
Suficient de domn. Suficient de inteligent.
Indiferent ce făcea, sau cât de mult cheltuia,
ce tablouri îi împodobeau pereții, sau ce haine purta,
Chauncey nu putea scăpa de faptul
că se născuse cu un nume de familie nepotrivit.
Mișcă mâna spre dreapta.
Colțul de jos… Da, așa, și ridică-l.
În sus. Mai sus.
În sus.
Nu, e prea mult. Coboră-l.
Mai spre stânga.
Așa. Continuă. Mai mult.
Încă un pic.
Încă un pic… Nu, încă un pic.
Nu! Încet! Încet!
Un pic în jos.
Da. Nu, stop. Ce părere ai, dragule?
Uite, se asortează!
În absența soțului ei,
Lady Savage preluase frâiele într-un mod cu totul admirabil.
Mișcând cerul și pământul, ea își conduse personalul apatic
ca un mare general care pregătea un asediu...
Dle Darby, aceste vaze nu au ce căuta aici,
- ele merg în salonul mic. - sau un dramaturg prima sa premieră.
Dle Walcot.
Nu e splendid, dragule?
Dle Walcot, ați făcut progrese enorme.
Această pară este acidă și delicioasă.
Vom avea asta, asta, asta și asta.
Desigur, doamnă.
Domnișoară Neville.
- E o pată acolo? - Scuzele mele, doamnă.
Dar dacă o va vedea ducele?
În starea sa fragilă,
Chauncey nu mai reușea să vadă frumusețea casei lor,
ci doar defectele ei.
Rămase înmărmurit la vederea unei minuscule fisuri
pe un perete îndepărtat, a colțului unui tablou puțin strâmb,
sau a prafului de pe polița șemineului. Nimic nu mergea bine.
Un fel de nebunie pe care nimic n-o putea împiedica sau opri
începu să se instaleze.
Precum un sufleu insuficient gătit, el se prăbușea din interior.
Doriți puțin vin, domnule?
Nu, nu vrea.
Nu-i așa, dragule?
Dragule?
Ce s-a întâmplat cu Cutare?
- Cine? - Tipul știrb.
- Nu l-am văzut toată ziua. - Leslie?
Exact. Horace. Unde e Horace?
Probabil că a dispărut.
- Domnule, vă rog. - Oamenii nu dispar, pur și simplu.
S-ar putea să se fi alăturat iacobiților.
Horace nu ar face asta. Aveam afinități.
- Dragă, asta poate să mai aștepte? - Nu. L-ai văzut?
- Nu, domnule. - Unde este?
N-am nicio idee, domnule. Poate variola,
- sau a plecat cu vreo servitoare. - Găsește-l, pentru numele lui Dumnezeu!
Trebuie să fac totul eu însumi?
Cina ducelui este iminentă,
și sunt înconjurat de stupiditate și incompetență!
Domnule, vă rog să stați nemișcat!
Dacă vreți ca să termin acest portret expeditiv,
banal, al unui fals de familie și al unei iubiri contrafăcute,
aveți amabilitatea de a sta complet nemișcat!
Vă rog să mă scuzați, domnule. Am fost deplasat.
Nu voiam să vă ofensez.
Mă confrunt cu o presiune imensă
și încerc pur și simplu să constat…
„Fals de familie și o iubire contrafăcută”?
Tu, dle Ross,
posedați tactul, gustul și perspicacitatea artistică
a unui sugar orb
care pictează cu propriile excremente, dobitoc mic!
N-am mai auzit cuvinte atât de corozive în viața mea.
Trebuie să vă reamintesc că tu lucrezi pentru mine?
Ai fost plătit cu generozitate pentru rapiditatea ta.
Dacă mai aud fie și doar o recriminare sau plângere,
nu voi avea altă opțiune decât să-ți tai mâinile cu o secure.
M-am făcut înțeles?
Iar tu, preaiubite Reginald, disident răzvrătit,
încerci să zădărnicești și să sabotezi această cină splendidă
prin incompetența ta continuă?
Nu numai că nu conduci personalul, dar îl mai și pierzi.
Iar tu, tu nu ești cu nimic mai presus,
cu urechea ta mereu ciulită, pieptul tău generos,
păsărica ta bătătorită și smântâna ta închegată.
Ești un păianjen învelit în ciocolată!
Și unde e Angus?
Angus Walcot, singurul om din Anglia
capabil să gătească o vacă pe care nici măcar eu nu o pot mânca!
Vedeți toate astea? Ce ar spune Ducele?
Toată casa aceasta este acoperită de murdărie și sărăcie!
Mâncarea noastră e infamă. Florile noastre sunt ofilite.
Personalul nostru a dispărut.
Totul trebuie să fie perfect! Nimeni nu își va bate joc de mine!
Totul merge prost! Unde este Horace?
- Unde este Horace? - Cine?
Tatăl tău e mort, dragul meu. De mulți ani.
- Calmează-te. - Ce va crede ducele despre noi?
Sunt monstruos. Privește-ne!
Un cocoșat din Yorkshire în această casă de groază.
Calmează-te, dragostea mea.
Sunt calm!
Tată!
Trebuie să ne ocupăm de crăpătura aia.
Starea dumneavoastră s-a agravat rapid.
Urmați tratamentul și instrucțiunile mele stricte?
Sunt grav bolnav, doctore.
Nu-mi simțiți febra?
Nu aveți, domnule.
O fi poate variola sau febra miliară.
Sau acei mizerabili de Bennett m-au...
M-au otrăvit din pricina rangului meu!
Nu ați fost otrăvit, domnule, vă pot asigura.
Este pur și simplu guta. Trebuie să vă odihniți.
N-avem timp! Ducele și ducesa vin încoace!
Percheziționați casa soților Bennett imediat! O cer.
Măcelari odioși! Este o neglijență!
O cruzime!
De ce nu ceva laudanum
pentru a vă alina durerea?
Scoateți limba și spuneți „Aaa”.
- Bun… - Opiu.
Voi pune lipitorile.
- Una. - Mă gâdilă.
Mă gâdilă.
Două.
Lipitoare… cleioasă…
Trei.
Da, asta e agilă.
Și preferata mea, a patra.
Cea mai bună lipitoare a mea.
Bun, o să vă ajute.
Dar trebuie să-mi urmați instrucțiunile dietetice
dacă vreți să fiți vindecat la timp pentru cina dvs.
Aveți cuvântul meu.
- Opiu. - Da.
Opiu. Mai mult opiu.
Mai mult opiu.
Cina e în seara asta. Voi întârzia.
Unde sunt?
Cum am ajuns aici?
Unde îmi este peruca?
Dacă mă vede cineva?
Dacă mă vede ducele?
Vor fi aici în câteva momente.
Ducele se apropie.
E cineva acolo?
Reginald?
Dorothy?
Georgina?
Cineva?
Reginald?
Draga mea?
Ce e sunetul ăsta?
E cineva?
Imposibil.
Scuze.
Reginald, cum ai îndrăznit?
- E… - Mă…
Întrebam dacă ar fi posibil…
Să ne întoarcem puțin în timp,
și să ne prefacem că acest lucru nu s-a întâmplat?
Scula ta este înăuntrul soției mele!
Da…
Asta e peruca mea?
Vă rog, domnule, să nu acționăm nechibzuit.
Ticălosule!
Mă tem că nu-mi lași de ales.
- Trebuie să…! - Nu.
- Trebuie să… - Nu.
- Vă cer… - Milă, nu.
- … satisfacție! - Futu-i, serios?
PARTEA A CINCEA DUELUL
CU 3 ZILE ÎNAINTE DE CINĂ
Chauncey se confrunta cu o dilemă morală
cât se poate de complexă.
Efort dublu, dublu chin.
Pasiunile ard, pariurile se dublează.
Să-și apere onoarea și numele dobândit…
- Da! - Sau să-și ucidă, eventual,
cel mai bun și, sincer, singurul său prieten.
Nu m-am bătut niciodată într-un duel fără Reginald.
El era cel care îmi apăra onoarea.
Nu știu ce să fac.
Poate că ar trebui să-l folosesc
- pe celălalt lacheu ca martor? - Dragostea mea.
El nu știe nimic despre pistoale, cu atât mai puțin despre regulile duelului.
Oricât de mult m-ar deranja,
ar fi o prostie să nu-l alegi pe dl Bennett.
Dar în acest caz va trebui să-l invităm la cină.
Acesta este cel mai mic rău, având în vedere circumstanțele.
În plus, nimeni altcineva nu a confirmat încă.
Și piciorul tău, dragostea mea?
Lipitorile au ajutat.
De ce…
De ce ai curvit cu el?
De ce acum?
Adevărul e că asta durează de ceva vreme,
dar nu asta contează.
De ce a trebuit să-i ceri satisfacție?
Eram obligat. Sunt un domn!
Cam ciudat momentul să începi să devii unul.
Te implor, dragostea mea.
- N-o face. - Trebuie s-o fac.
De ce nu ai putut aștepta până după cină?
Nu pot suporta să-l văd
servindu-i pe duce și ducesă chiar în fața mea.
Va fi umilitor.
- Nimeni nu va ști. - Eu voi ști.
Dar asta e curată sinucidere.
Știi mai bine ca oricine că e un trăgător excelent.
Ca să nu mai vorbim de ipocrizia flagrantă a acestor lucruri.
Poftim? Ipocrizia?
Încercam să te fac gelos și să mă distrez un pic.
În vreme ce tu ai o multitudine de amante,
- inclusiv chiar pe camerista mea. - Dar este permis, eu sunt bărbat.
Pe când tu, dragostea mea, deși glorioasă, ești o femeie.
Conform legii, ești proprietatea mea.
Sunt foarte conștientă de acest lucru, soțule.
Dar tot ce posezi ți-a fost lăsat moștenire
și oferit de familia mea. Deci, să nu ne ascundem după cuvinte.
- E de o mare ipocrizie. - Nu am știut niciodată că îți pasă.
Ești soțul meu. Bineînțeles că-mi pasă.
Dar nu ai spus niciodată nimic.
O soție nu spune nimic.
Nu pot să dau înapoi. Este prea târziu.
Aș părea slab și nehotărât.
Repede!
Nu ăsta era planul. Cum ai putut fi atât de neglijent?
Totul e sub control, dragostea mea.
Nu ar nimeri nici un copac într-o pădure.
E momentul nostru. Ai încredere în mine.
Toată lumea știe că e mare diferență între felul cum trage el și felul meu.
Eu sunt o țintă mult mai mare.
Fără a mai socoti că am un cap mult mai mare.
Oricât de intimidant ar părea, trebuie să o faci.
Este singurul lucru nobil de făcut.
Nu puteți să vă lăsați valetul să facă din dvs. un încornorat!
Parcă aud deja zvonurile.
Ar fi o pată imposibil de spălat.
- Trebuie să o faceți! - Nici n-ar putea fi altfel.
Fiind martorul dumneavoastră, nu mă pot abține să nu vă întreb,
cum rămâne cu invitația noastră?
Ei bine, a existat un interes enorm…
Dar pur și simplu nu ar fi la fel fără dumneavoastră și doamna Bennett.
Nu aveți idee cât de fericit mă face asta.
Am aflat, dintr-o sursă sigură,
că Ducele și Ducesa de abia așteaptă să ajungă aici.
Spiritul soției tale. Simțul dvs. ascuțit la cărți.
Va fi absolut mortal!
Într-adevăr!
Ascultați, s-ar putea să pară grosolan sau nepotrivit,
ca și cum aș pune căruța înaintea boilor, dar aș putea…
Să-l primesc eu pe duce, în caz că veți pieri în timpul duelului?
- Cum? - Știți, în caz că.
Doar ca măsură de precauție.
„Sper că vă simțiți bine, și că veți avea o cină plăcută.”
„Sper, de asemenea, să nu vă mai văd niciodată. Hans Roos.”
Ador fazanul.
Te-a văzut cineva?
Este suficient?
Nu înțeleg.
Pentru un moment de neatenție la tragere.
Vreți să-l cruț?
Da.
De ce?
Îl pot înlocui.
Este obtuz, egoist și un trăgător prost, știu, dar…
- Îl iubesc. - Cu adevărat?
Sunteți o femeie de mare înțelepciune, și puternică.
El este un oportunist neînsemnat care și-o pune pe camerista dumneavoastră.
Sunt foarte conștientă de imaginea pe care o lăsăm…
Dar noi ne iubim…
În felul nostru.
Se crede că m-a păcălit pentru averea mea,
dar nu este deloc așa.
Eu l-am ales…
Ambiția lui…
Fermitatea lui.
Nu se asemăna deloc cu acei pețitori plictisitori, consangvini și leneși.
Era amuzant.
Viața ar fi de toate, numai fadă nu.
Am refuzat să fac o partidă bună
și să ajung în poziția de invidiat
de a fi nimic mai mult decât un covor șic
care să decoreze salonul soțului meu.
Este o viață virtuoasă, sunt de acord.
Datoria și obligația primând asupra dorinței și fericirii.
Dar nu am vrut acea viață.
L-am ales pe el.
Pare ciudat, dar chiar cred
că totul a dus la acest moment...
La această cină.
Și refuz să las vreo...
Întâlnire amoroasă destrăbălată...
Oricât de plăcută ar fi fost...
Să distrugă asta.
Te implor, nu-l ucide.
Te implor.
Reginald!
Haide, Darby.
Țintește la cap, la inimă, la gât. Nu-mi pasă.
Dar trage drept și promovarea ta e asigurată
- de cealaltă parte. - De ce toată lumea mă mituiește?
Mi s-a povestit de priceperea ta la tras și de afacerile tale dubioase.
Ești un ucigaș, băiete.
Îți pot garanta că vei fi bine recompensat.
Poartă-ți măcar ochelarii.
Aș părea pedant și gras cu ei.
Dacă e să mor,
voi fi foarte frumos făcând-o.
Te iubesc.
Îmi pare rău că am fost atât de crud astă-seară.
Nu eram eu însumi.
Te iubesc.
Mai mult decât orice pe lume.
Și nu spun asta doar pentru că se apropie sfârșitul.
Cum ai putut?
M-ați pus într-o poziție inextricabilă.
Dvs. ați cerut satisfacție, domnule.
- Să nu mai arătăm cu degetul. - Scuzele mele, domnule.
Am putea rezolva această problemă
dacă am trage unul altuia pur și simplu în coapsă
sau... dacă am pierde un deget mic?
Nimeni nu trebuie să-și piardă viața.
Suntem aproape acolo, domnilor.
Ador duelurile.
Sir Chauncey, fiind cel asaltat,
- dumneavoastră alegeți. - Cap.
E cap.
Sir Chauncey a câștigat tragerea la sorți și, prin urmare, va trage primul.
Dle Halifax, trebuie să stați nemișcat.
Domnilor...
Zece pași.
Unu, doi,
trei, patru,
cinci, șase, șapte, opt,
nouă, zece.
Scuze.
Este vântul.
Nu ați simțit rafala aceea?
Dle Bennet, trebuie să existe un detaliu tehnic în aceste cazuri.
Ar trebui să mai trag o dată, nu?
Sir Chauncey, mă tem
că va trebui să stați nemișcat și să fiți ținta dlui Halifax.
Abia apoi veți putea trage din nou.
Nenorocit mic!
Băga-mi-aș!
Ați primit satisfacție?
Arăt ca și cum aș fi primit vreo satisfacție, idiot insipid ce ești?
Doamne!
Asta nu e o rană superficială.
Aproape că mi-ai smuls brațul ăsta nenorocit!
M-ați provocat la duel, domnule.
Fiți recunoscător că nu v-am nimerit în cap.
Nenorocit ingrat!
Domnilor, trebuie să stați în poziție încă o dată.
Sir Chauncey, este rândul dumneavoastră să trageți.
Să te ia dracu'!
Chemați doctorul!
Deși îl lovise din pur noroc,
Chauncey a fost cuprins de vinovăție.
Ea i-a ros măruntaiele precum cucuta.
Duceți-vă să-l aduceți pe doctor!
În cele din urmă, Reginald a pierit în același loc unde se născuse.
În noroi.
Bine țintit, bătrâne.
La ce oră ar trebui să ajungem la cină?
Asigură-te că lași destul și pentru cap, acolo.
Domnule.
Sunt sigur că nu veți asculta, dar nu trebuie să beți...
Căci alcoolul subțiază sângele, iar rana este profundă.
Ați înțeles?
Ești în viață!
Încetișor, draga mea.
- Brațul meu e zdrobit. - Îmi pare rău, dragostea mea.
Unde este Reginald?
L-am executat pe câmpul de luptă. Direct în cap.
Ce?
De ce ești atât de surprinsă?
Ai fi preferat să-l vezi pe el întorcându-se învingător?
Nu. Deloc.
Să nu exagerăm. Mai bine el decât mine.
- Sunt soțul tău. - Taci din gură! El este...
Mort? Este adevărat.
Zace fără cap într-un șanț de lângă baltă.
Scuze că sunt atât de direct, dar ce e făcut, e făcut.
Era un prieten bun,
exceptând incidentele care implicau murdărirea soției mele.
Cu toate acestea, îmi va fi dor de el.
Știu că am fost un idiot mizerabil în ultimele zile, dar...
Ați făcut cu toții o treabă remarcabilă cu casa.
Acum, adu-mi o sticlă de șampanie să sărbătorim.
Hai, repede!
Unu, doi, trei Unu, doi, trei
Ducele și ducesa vin la cină
- Ducele și ducesa... - Dragule...
Ducele și ducesa vin la cină
- Ducele și ducesa... - Calmează-te.
Ducele și ducesa vin la cină
- Chauncey, dragă, oprește-te. - Darby, Darby!
Ducele și ducesa vin la cină
- Ducele și ducesa... - Oprește-te, dragule.
- Ducele și ducesa... - Mă sperii.
Ducele și ducesa vin la cină
PARTEA A ȘASEA ECLIPSA
ZIUA CINEI
Reginald! Vino să vezi!
Futu-i!
E adevărat. Bineînțeles.
Este ciudat.
Draga mea...
Ți se pare bizar asta?
Dragostea mea, e cangrenat.
Trebuie să vezi un medic imediat.
Nu-i nimic, serios. Doar o mică arsură.
E atât de mult de făcut pentru cină.
A meritat tot efortul ăsta?
Să ne înglodăm în datorii, să-ți ucizi cel mai bun prieten,
guta ta și brațul tău cangrenat?
Este singurul lucru la care am excelat vreodată.
Iar în tine, dragostea mea, mi-am găsit complicele.
În sfârșit am șansa să dovedesc că acesta e locul meu.
Acesta îți e locul, dragostea mea.
Amândoi știm foarte bine că din mine emană o duhoare de străin.
Din acelea pe care niciun parfum, oricât de floral ar fi, nu le poate atenua.
Nu contează cum te-ai născut,
ci modul în care trăiești îți face reputația.
Această seară va fi perfectă.
Îți promit.
Ăla e brațul?
O să-l dau să-l înfășoare.
Scuze. Futu-i! Duhnește!
Futu-i!
Dle Black, ce plăcere să vă văd!
Dle Loughton, a trecut prea mult timp!
Ofițer, a apărut vreo problemă?
Nu te preface că ești prost cu mine, Savage.
Șiretlicul tău nedemn ia sfârșit.
Avem un mandat de arestare.
Șiretlic? Arestare?
- Văd că variola v-a trecut. - Într-adevăr.
Hamburg, nu-i așa?
Indiile de Vest, poate? Valetul dvs….
Înțeleg. Valetul meu.
Bănuiam că despre el este vorba.
Despre el?
Este o neînțelegere colosală.
Vedeți dumneavoastră, valetul meu, dl Halifax, folosea, se pare,
o metodă necinstită pentru a-mi escroca familia
și asociații fideli, precum acești domni.
Baliverne! E un mincinos și un ticălos.
Domnule, unde l-am putea găsi pe acest dl Halifax?
Reginald Stanley Halifax.
Din păcate, el a fugit când l-am confruntat.
Aș dori să depun o plângere.
Bineînțeles.
E absurd! Nu cred un cuvânt din ce spune.
Aveți vreo obligație în această seară?
Iertați-mă?
Îi primim pe Ducele și Ducesa de Devonshire
la cină și mă gândeam că poate ați vrea să veniți și dvs.
Am putea discuta despre această poveste sordidă
la o sticlă bună de vin.
În seara asta? Ducele și Ducesa de Devonshire?
Așadar, a rămas stabilit?
Ar fi o onoare.
După trista dispariție a lui Leslie și moartea lui Reginald,
se pare că ești acum lacheul meu cu cea mai mare vechime.
Și astfel, ai fost promovat valet. Felicitări.
Vă mulțumesc, domnule.
Având în vedere derapajele predecesorului tău,
m-am gândit că ar fi mai bine să stabilim câteva reguli de bază.
Mai precis, să nu te culci cu nevastă-mea!
Desigur, domnule.
Ascensiunea ta rapidă este rezultatul unor circumstanțe miraculoase.
Nu suntem chiar atât de diferiți. Cum te numeai?
- James, domnule. James Darby. - Da, e adevărat.
Un nume puternic. Bun...
Trebuie să găsim doi înlocuitori pentru cina de diseară.
- Timpul ne este scurt. - Da, domnule.
- Darby, simți mirosul ăsta? - Ce miros, domnule?
Lasă, nu contează.
Privește-i pe cei doi bărbați. Oprește!
Da, voi doi. Nu sunteți iacobiți?
Aveți toate membrele? Mai ales degetele?
Să vă văd. Apropiați-vă.
Și dinții? Sus?
Jos?
E suficient. Formidabil.
- Nu-mi place cum arată, domnule. - Liniștește-te, Darby.
Nici tu nu arătai mai bine la prima vedere.
Dar peticul pe ochi, domnule?
Îmi place mult asta. Un punct în plus.
O rană de război, nu-i așa?
Sifilis, domnule.
Arată eroic, totuși.
Caut doi bărbați exact ca voi.
Aș vrea să vă ofer o muncă decentă și o masă pe cinste pentru diseară.
De acord?
Excelent!
Bun! La trap.
Acesta este singurul avertisment pe care-l veți primi, așa că ascultați cu atenție.
Să nu profitați de caritatea lui Sir Chauncey.
O fi el bun și mărinimos,
dar eu nu sunt deloc așa.
Această seară este de o mare importanță.
Nu va fi tolerată nicio greșeală.
M-am făcut bine înțeles?
Bun. Spălați-vă.
Și frecați cu forță, altfel mă voi ocupa eu.
Asta este.
Motivul și reflectarea întregii noastre munci asidue.
Ducele și ducesa ni se vor alătura pentru a lua cina în această seară.
Să fim așadar ireproșabili.
Când ne vom gândi la...
viețile noastre grele și adesea fără scop...
Zile ca aceasta,
aceste momente sunt cele de care trebuie să ne amintim.
Așadar, să ne grăbim.
N-aș fi putut să o spun mai bine nici eu.
Totul e bine?
Totul este perfect.
Bun.
Fără ca el să știe, și destul de ironic,
Chauncey invitase doi iacobiți în casa lui.
Nu erau prea preocupați de politică,
dar apreciau, totuși, furtul
și jaful ocazional.
Jos cu restul parlamentului.
Și pentru ca lucrurile să fie și mai rele,
dl Darby prezenta primele simptome ale variolei.
El cunoștea foarte bine posibilele consecințe.
Pierderea vieții, contaminarea angajatorilor săi caritabili,
poate chiar pe Ducele și Ducesa,
dar se temea că își va pierde noul său rol de valet.
Nu avea de gând să lase această șansă
să-i scape printre degete, sau printre unghii, în acest caz.
Fie miraculos, fie inevitabil,
iacobiții și variola se invitaseră în conacul Savage
fără ca cineva să observe.
Sub aparența sa strălucitoare,
răul s-a strecurat printre crăpături.
Așa cum spusese și dna Bennett, ceva malefic se punea la cale.
Și înghițiți și săbii?
Tată, au sosit!
Au sosit! Mamă, tată, au sosit!
Ce este...
Ce dracu'?
- Dragă? - Ce-i?
Cheamă doctorul.
Ce?
Trebuie să-ți tai brațul altfel vei muri.
- Încearcă să te calmezi. - Hai să așteptăm până mâine?
- Nu, domnule. - Ducele și Ducesa sosesc!
- Domnule! - Vă rog!
Veți muri!
PARTEA A ȘAPTEA CINA DUCELUI ȘI A DUCESEI
Brațul meu.
„Aș dori să vă mulțumesc tuturor
pentru prezența voastră și...”
„Aș dori să vă mulțumesc tuturor pentru prezența
și cadourile voastre decente.”
„Suntem mișcați și onorați
să-i primim pe Ducele și Ducesa
în această... seară atât de magnifică.”
Atât de magnifică, atât de magnifică...
Curaj, frate.
Fără urechi.
„Să-i primim pe Ducele și Ducesa în această... seară atât de magnifică.”
Futu-i!
- Aveți nevoie de ajutor, domnule? - Nu acum, Darby.
Dă-mi o clipă.
Nu-i deloc rău, bătrâne. Nu-i deloc rău.
Și retușul final.
Ești magnific.
Știu că ați fost foarte atașată de dl Halifax.
Sper că nu-mi porți pică pentru sfârșitul lui nefericit,
și că putem continua să lucrăm împreună ca și înainte.
Să lăsăm în urmă această situație sordidă.
Dacă totul va decurge cum am plănuit,
vom fi cu toții în poziția de a trage mari foloase.
Dar...
Sper că mă vei putea ierta...
Așa cum eu te-am iertat pe tine.
Da, doamnă.
Luna a trecut prin fața soarelui
timp de trei minute și treizeci și trei de secunde,
exact cum a prezis dl Halley.
Ești o ființă radiantă.
Nu știu cum sau când s-a întâmplat,
dar ai devenit un adult.
- Îi urăsc pe adulți, mamă. - Știu.
Bun, nicio poveste despre eclipse și dl Halley în timpul cinei.
Și bineînțeles, fără șoareci.
Nu știu ce se întâmplă cu ei.
Guinevere și Wolly se poartă ciudat.
Se învârt în cerc și scot niște sunete foarte ciudate.
Asta nu e un semn bun, nu-i așa?
- Nu mișca. - Încerc.
- Te doare? - Incredibil de tare.
Crezi că cineva va observa?
DUCELE DE DEVONSHIRE
DUCESA DE DEVONSHIRE
- Felicitările mele bucătarului. - Doamnă.
Te-ai întrecut pe tine însuți, dle Walcot. Bravo.
Vă mulțumesc, domnule.
- Cu siguranță e Ducele. - Sunt mai devreme.
Nu, stai aici, dragostea mea. Darby.
Brațul e în regulă?
Nu.
Sunteți dumneavoastră.
- Ce plăcere să vă văd. - Sunt deja aici?
- Încă nu. - Excelent.
Sper că nu vă deranjează, am ajuns un pic mai devreme.
Nu, deloc.
Perfect!
Ca măsură de precauție, trebuie să vă avertizez
că în urma duelului, au existat câteva complicații
și, brațul lui Chauncey a trebuit să fie amputat.
Cum se mai simte?
Este sănătos tun, făcând abstracție de lipsa membrului.
Dar vă implor să nu vorbiți sau să nu vă uitați
la brațul lui, sau mai degrabă la absența lui.
- Niciun cuvânt. - Niciunul.
Lady Savage, sper că nu vă deranjăm.
Nicidecum. Trebuie să fiți dl Black.
Îmi pare bine să vă cunosc.
Ca măsură de precauție, trebuie să vă avertizez...
Târfa sifilitică a fost atât de bolnavă
încât s-a prăbușit și a murit sub el.
A avut veruci peniene, și la fel și ea!
Ei bine, am ajuns.
Ar fi trebuit să fim noi, desigur,
dar chiar și cele mai bune planuri...
Da, dar nu poți organiza o cină fără un braț, nu-i așa?
Este grotesc.
Îmi imaginez că au scos un profit decent din el.
A trebuit să-și vândă toate bijuteriile familiei, se pare.
Bijuteriile mamei sale.
Cum ai obținut o asemenea invitație?
Domnul Savage îmi este un coleg foarte drag.
Dragule. Când va veni momentul,
ai vrea ca să-ți tai eu mâncarea,
ca să nu atragi privirile?
Te iubesc.
Unde sunt?
În timp ce orele treceau,
o teamă tulburătoare a cuprins camera.
Fanny își hrănea șoarecele bolnav sub masă...
În timp ce ciotul lui Chauncey sângera prin bandaje.
Dragule.
Dragule, cred că sângerezi.
Șoaptele și privirile suspicioase au devenit mai insistente.
Gâturile uscate se curățară.
Dragule, crezi că vor veni?
N-am idee.
- Se face târziu. - Știu.
Dragule.
N-o să mai vină, nu-i așa?
Vor veni. Se apropie.
Poate că această întârziere este calculată cu atenție.
Calculată cu atenție?
Știam eu.
Toți stăteau cocoțați fără să îndrăznească să miște,
ca și cum ar fi pozat pentru un portret,
când genunchii iacobitului cu un singur ochi
au început să cedeze.
Nici să nu te gândești!
- Dar, domnule... - Dar nimic.
Ai fost hrănit, spălat și plătit generos
pentru a sta în picioare
până la sfârșitul cinei noastre,
indiferent când se va încheia.
Nimeni nu mișcă!
Niciun pic, nicio singură tuse...
Sau nicio nară dilatată.
M-am făcut înțeles?
La ce vă uitați?
Cum îndrăzniți!
Nu vă uitați la mine. Sunt hidos!
Pot să plec de la masă?
Toată lumea rămâne aici!
S-ar putea să sosească în orice clipă!
Dragule, calmează-te.
Calmează-te.
Reginald!
Reginald, du-te și deschide ușa. Ei sunt!
Darby, repede, du-te și deschide!
Da, domnule.
Ei sunt!
Știam eu că vor veni.
De la Ducele și Ducesa de Devonshire.
O zi bună.
„Sperăm că vă simțiți bine.”
„Am aflat
că Lordul Vernon și familia sa...
Nu au avut variolă până la urmă.
Se simt foarte bine acum, și starea lor de spirit este bună.
Așa că...
Ducele și Ducesa nu se vor mai alătura dumneavoastră, din păcate.
Sperăm că nehotărârea noastră nu a fost sursa
vreunui neajuns sau prejudiciu,
și sperăm să ne întâlnim la următorul nostru turneu.
Lacheii noștri se vor prezenta mâine pentru a ne recupera bagajele.
Cu sinceritate, familia de Devonshire.”
Ducele și ducesa,
bineînțeles, nu au mai venit niciodată.
Iar familia Savage s-a trezit foarte repede în mizerie.
Cheltuielile lor nesăbuite și comportamentul lor neglijent
le-au transformat casa cândva ilustră
într-o simplă parcelă otrăvită,
o povară paralizantă pentru tânăra Fanny
și pentru generațiile ce vor urma.
Când consumi într-un ritm atât de periculos,
cumpărând și devorând totul în jurul tău,
ajungi inevitabil să te devorezi pe tine însuți
de la un membru la altul.
Evoluția unui desfrânat este o prăbușire
și o decădere.
Căci scara socială poate fi precară...
Dacă nu ești atent.
Dezleagă-mă!
Dle Black!
La Fleet!
Georgina!
Îmi pare rău!
Georgina!
Stai liniștit!
Gata, Savage.
Traducerea și adaptarea: Yageat-san