Prikk.
Og boble.
Hei sann, Lindy. For en super dag. Du tar deg så godt ut, jenta mi!
- Du er så snill, Cooper. - Vennlighet hele dagen.
God morgen. En ny dag.
Ikke bli liggende i senga, Lindy-jenta mi. Opp med deg. Været er vakkert.
Denne dagen er for mye for meg. Jeg er så lei av det.
Jeg hørte fra Lucien. Han sa unnskyld.
Han sa at det var en feil, det viser seg at damen egentlig var søsteren sin!
Jeg lo meg i hjel!
Hvor er Jimbo? Han våkner alltid først. Jimbo? Jimbo Fennell? Jim?
FRAKOBLET
- Kom an, Jimbo, du må våkne. - Har du hørt fra Mabel og Neve?
De har liksom forsvunnet. Jeg prøvde, men de er borte.
Om du ligger der mye lenger, vil alt blodet gå til ryggen din.
Kom deg opp, sa jeg!
Reis deg.
Gå til venstre. Fremover.
Fremover.
Gå til venstre.
Fremover.
Gå til høyre. Fremover. Stans.
Må jeg tisse?
Urininnholdet er null for tredje dag på rad.
Bravo, Lindy.
Husk, ikke fall av lasset på grunn av avfall.
-Hjelp, har du sett? - Får ikke puste.
Har du sett? En ny post. Å, Lindy. Ricky September er så kjekk.
-Jeg ville dødd om jeg så ham. - Han elsker meg!
Jøss. Åpne Ricky September.
Herlighet.
UOPPFORDRET KONTAKT
Du kjenner meg ikke, men jeg er doktoren, og livet ditt er i fare.
Det fins vesener der ute. Det fins monstre, og de vil komme og ta deg.
- Nei, Lindy, ikke... - Blokkert.
PRIKK OG BOBLE
Finstund-nyhetene, der alt er fint hele tiden.
Legg deppingen fra Hjemmeverdenen bak deg.
Værvarselet sier at vi har enda en flott dag i Finstund, teoretisk sett.
Jeg skal ikke lyve, vi har noen problemer med værsatellitten.
Men vi skal ordne det så snart som mulig. Ha en fin stund i Finstund.
Sokkene mine er et bomullsderivat, og skoene er retropusset.
- Jeg elsker dem. - Fremover.
T-skjorten har det klassiske designet fra år Fem-5.
- Jeg elsker den. - Fremover.
Du ser så nydelig ut!
Tråden er fra en oppussing, så jeg bruker ingen ressurser. Det er jeg forsiktig med.
Skulle ønske jeg så sånn ut.
Jeg har den samme i blågrønt, lilla og sommergrønt. Så myk!
Jeg kjøper en. Jeg skal kjøpe 100.
Jeg burde ikke si det, men jeg ser så søt ut.
- Du påvirker meg sånn! - Gå til høyre.
Gå til venstre.
Fremover.
Hei, folkens.
Om dere ikke har sett det nye antrekket jeg postet, syntes jeg det var søtt.
- Så flott. - Syns du?
Det er urettferdig. Nå må vi jobbe.
Finstund sa aldri hvor kjedelig det ville være.
- Kjedelig. - Jeg liker det.
Du er så veloppdragen, Alan.
Nei.
Vi hjelper samfunnet med å gjøre Finstund det beste senteret for substakkbehandling.
Hvem prøver jeg å lure? Kjedelig!
Alt arbeidet får huden til å sprekke. Jeg får sprukken hud på hendene.
Er ikke "sprukken" et pussig ord?
-Å, jommen sa jeg smør. Ja! - Jeg elsker det ordet.
-Sprukken! - Jeg får sprukken hud overalt.
Seriøst, Lindy. Nå er det som om Zackary har forsvunnet.
- Jeg spurte Rooster, men han er borte... - Du er ikke noe morsom.
Hei sann, Lindy. Jeg sjekker systemene på vegne av Finstund industrier.
- Kan jeg stille deg noen spørsmål? - Hvem er du?
- Jeg heter Ruby Sunday. - Du er ikke på vennelisten min.
Nei, men vær så snill? Alle sier nei. Søte snille Lindy?
- Jeg elsker den overdelen. - Ok. Hva vil du vite?
Takk. Kan du fortelle meg hva du gjør nå?
- Hjelpe meg, du er dum. - Ja, la oss si at jeg er dum.
Jeg vet ingenting. Så, hva gjør du?
- Dette er jobb. - Og jobben er?
Hjelpe meg. Ungen min. Jobben er databehandling.
Vi renser substakkinformasjon og gir den til Hjemmeverdenen. Er det greit?
Så flott. Og det gjør alle? Hele byen?
Hvor dum kan du... Alle jobber to timer om dagen.
To lange timer. Og vi har fri resten av dagen. Er ikke det opplagt?
- Jobber du på et seksmannskontor? - Ja.
- Hvem er de seks? - Kom igjen, da.
Ok. Det er Danny og Vista Jay, bror og søster,
Molly Champion, Sandy Brook og Bertie Lester.
- Og hvor er de? - De er på jobb. Det er arbeidstid.
- Så de er i samme rom som deg? - Ja.
Danny og Vista Jay sitter forrest, så Molly Champion og Sandy Brook.
Bertie og jeg er bakerst.
- Og er de der? - Hvor da?
- Ved bordet? - Hvordan vet jeg det?
Du er i samme rom.
- Hva skal jeg gjøre? Se etter? - Ja, akkurat.
Du er så latterlig. Du kan snakke med Danny her. Danny?
FRAKOBLET
- Er du der, Danny? - Så hvor er han?
- Danny Jay? Hallo? - Han er jo egentlig i samme rom som deg.
- Han sitter to rader foran deg. - Han må jo det.
Du kan jo se etter om han er der med øynene dine. Du kunne senke boblen.
Senke den? Skru den av, mener du?
- Et øyeblikk. - Vi gjør ikke sånt i Finstund.
- Du er motbydelig. - Jeg tuller ikke.
Olive og Kipper er borte. Ingen har hørt fra Alannah...
Jeg skjøv deg bort!
Du skal få være i fred om du bare ser på bordene foran deg.
Jeg senker ikke boblen.
Ok, kan du bli i den og se utenfor den? Kan du det?
- Jeg kan gjøre alt jeg vil. - Kan du prøve det?
- Hva ser du? - Det er ikke noen der.
Ok, bra. Takk.
- Hvor er de? - Det er derfor jeg spurte.
De kan ikke være borte. Alle må jobbe. Det er det vi gjør.
- Vi jobber, og så leker vi. - Ok.
Dette vil bli tøft, men jeg er hos deg, Lindy, for ifølge oversikten
sitter Bertie Lester til høyre for deg.
- Han sitter omtrent tre meter unna. - Ja.
- Er han der? - Hvem bryr seg om det?
Jeg vil at du skal være veldig forsiktig og se til høyre.
- Jeg vil jobbe videre nå. - Hva så du?
- Jeg må jobbe videre. - Hva så du, Lindy?
Jeg vet ikke.
Jeg sitter fast utenfor Finstund og kan ikke se inn.
Om du bare kan senke boblen og skru av prikken og se. Bare et øyeblikk.
- Kom tilbake og si hva som er der. - Jeg vil heller jobbe videre.
Ja, jeg er lei for det, men vi må vite hva som sitter der.
Boble, ned. Prikk, av.
Prikk, boble.
Det går bra, Lindy, jeg er her. Kan du fortelle meg hva du så?
Beklager, men behovet ditt for å urinere er skyhøyt.
Dette er planen. Kan alle plugge seg inn på Aqua Marina etter jobb?
Hva er den lyden?
Spill Ricky September.
Lindy. Beklager, men om jeg har rett, tror jeg at du så en slags ting.
Men jeg har en venn som kan ta seg av den. Jeg lover. Her er han.
Bare la meg være i fred. Dette begynner å bli så latterlig.
Jeg vet det. Men kom igjen. Vi må få deg ut derfra.
Er den tingen... Har den noe med dere å gjøre?
Nei, jeg prøver å finne ut hva det er, men først må vi redde deg.
Ok? Så du må reise deg og gå ut, men uten boblen.
Det kan jeg ikke.
Du må senke boblen, for det er flere av dem.
- Flere? - Jeg tror det.
Det er ikke bare hos deg. Jeg tror ikke prikksystemet ser dem.
Om du går ved hjelp av pilene, kan du gå inn i den og bli slukt levende.
- Doktor. - Sannheten.
Ok, men Lindy, stol på ham.
Jeg fant det ut for en stund siden, og det har ofte reddet livet mitt.
- Boble ned. Prikk av. Gå ut. - Du klarer det. Boble ned.
Boble, ned. Prikk, av.
Herregud, jeg er så dum!
- Prikk og boble. - Gjorde du det? Er du ute?
- Jeg kan ikke gå. - Hva?
Jeg kan ikke gå uten pilene.
- Du kan ikke gå? - Uten pilene.
- Du kan ikke gå uten pilene? - Det var det jeg sa.
Hold munn, nå. Jeg hater dere!
- Utgangen, takk. - Fremover.
Gå til høyre. Fremover. Gå til venstre.
Fremover.
Fremover. Gå til venstre.
Fremover.
Stans.
Heis ned til første etasje.
- Ser dere? Pilene virker. - Ok.
VENT
Så bra. Du er fantastisk. Jeg lover deg, du er så utrolig flink.
Temmelig nedlatende!
Fremover.
- Lindy! Stans! Nei. - Fremover.
- Løp! Nei! - Fremover.
- Ikke fremover! - Gå bakover.
- Gå. Ikke følg pilene! - Flytt deg. Gå unna!
- Ikke følg pilene. - Det er der.
- Bare gå bakover. - Gå!
- Bakover. - Gå bakover!
- Ikke fremover. - Fremover.
- Bakover! - Gå bakover!
- Monsteret er foran deg. - Ikke!
- Nei! - Fremover.
- Ikke følg pilene! - Nei!
Fremover.
- Den overså deg. - Fremover.
Hvorfor? Hva gjorde du? To av dem har bare latt deg gå nå.
- Gå inn i heisen! - Ja, heisen.
Fremover.
Stans og snu.
Lindy. Bare tenk. Er det noe annerledes ved deg?
Det kan være parfymen eller blodtypen din, bare noe som er annerledes enn Bertie.
Politiet.
Alle linjene er opptatt. Vi kan ikke hjelpe deg nå.
Men jeg trenger politiet.
Alle linjene er opptatt. Vi kan ikke hjelpe deg nå.
Jeg trenger politiet! Det har skjedd et drap, tre meter til høyre for meg.
Alle linjene er opptatt. Vi kan ikke hjelpe deg.
FINSTUND-POLITIET
Kan noen hjelpe meg?
Det er derfor vi er her. Vi skal få deg ut. Jeg lover.
- Foajé. - Forsiktig.
- Hva gjør jeg nå? - Vi går ut på gaten. Går det bra?
Ett steg av gangen.
Fremover.
Gå til høyre. Fremover.
Gå til venstre.
Fremover.
- Fremover. - Kan du stanse der?
Så, Lindy.
Jeg vet at du ikke liker å senke boblen. Jeg skjønner det. Jeg forstår.
Men vi må finne ut hvordan det er ute, i 360 grader,
og bare du kan fortelle oss det.
- Kan du senke boblen bare ørlite grann? - Jeg er ikke et barn.
Unnskyld! Men kan du det, vær så snill?
Boble, ned. Prikk, av.
- Ja, det går bra. - Hei! Vær forsiktig. Pass deg!
Hjelp meg!
Prikk og boble. Et gjemmested, takk.
Gå til venstre.
- Hei sann. - Hei.
Beklager. Jeg vet at dette er fryktelig.
Jeg vet det. Tro meg, jeg har sett litt av hvert.
Men vi når deg bare ikke, Lindy. Vi prøver, men vi klarer det ikke.
Og vi har kanskje ikke så mye tid. Kan du fortelle hvordan det er på gaten?
Hva så du?
De er overalt. De tingene.
Men én jente gikk rett forbi den, og den overså henne.
Men en annen jente ble spist levende.
Det er noen av dere. Noen blir spist og andre ikke.
Kanskje det er maten du spiser, høyden din eller noe i DNA-et.
Hvorfor kan ikke prikken se dem?
- De må være fra Villskogen. - Hva mener du?
Fra første dag fikk vi høre: "Aldri rør Villskogen."
Hele Finstund er omgitt av denne skoggreia.
Den er helt naturlig. Men vi har kraftfelt.
Vi er beskyttet. Hvordan kom de seg inn?
Dere er strengt bevoktet. Jeg er utestengt fra byen.
Hvordan klarte de store insektene å snike seg inn?
Kan jeg spørre deg, Lindy, hva er Finstund? Hvordan fungerer den?
Herlighet, du er dum. Vi kommer hit fra Hjemmeverdenen.
Ingen stinkende gamlinger. Bare folk fra 17 til 27.
Eller, nei. Ikke hvem som helst. Om du har råd til det.
- Så dere er rike ungdommer? - Det skulle jeg mene.
Jeg trodde dere var kontorrotter,
men det er derfor dere bare jobber to timer om dagen. Resten av tiden...
- Fester vi. - Det er som Love Island: Planeten.
- Mamma betalte for alt. - Vi savner deg sånn, skatt.
Men jeg ville betalt for månen for å gjøre deg glad.
Bare se opp på himmelen og vink til oss på Hjemmeverdenen.
God Finstund, Lindy-Loo. Og ikke glem at du bare er en Boble unna.
- Hvem er det? - Jeg sa jo det. Det er mamma.
Jeg har sett henne før.
Ja, hun er ansiktet til ambulansen på Kastarion 3.
- Nei, jeg har sett henne et annet sted. - Er dere i samme rom?
- Nei. - Nei.
- Beklager. Vi sparer det til senere. - Jo, dere er i samme rom. Dere er sammen.
- Helvete heller. Ja. - Dere løy for meg.
Dette er som en sammensvergelse. Hvem er dere?
- Vi prøver bare å hjelpe. - Du. Jeg blokkerte deg.
Gjorde jeg det ikke? Jo, jeg gjorde det.
Jeg trodde du bare lignet, men... Hvordan gjorde du det?
- Avblokkert. - Du kan ikke avblokkere.
Det fins ikke. Det bryter alle reglene.
Herre min hatt, hvorfor snakker jeg med dere to?
Dere er forbrytere. Jeg har ekte venner. Folkens?
Nære venner, førsteprioritet. Start gruppechat nå!
- Førsteprioriterte du oss? - Det går ikke.
- Ikke gøy. Seriøst. - Du vil bli straffet for det.
Vi trenger førsteprioritet.
- Så bra, Lindy. - Demp!
Folkens. Unnskyld, men ikke unnskyld. Dette er mye viktigere.
Jeg har bevis. Bare se på de nære vennene mine.
Se hvor mange som mangler.
Jimbo og Bobbie.
Herregud. Hvor er Cooper Mercy? Hun var her for fem minutter siden.
Cooper? Kan du høre meg?
FRAKOBLET
Cooper Mercy var bestevennen min. Og Valerie? Er hun borte?
Ringer Valerie Nook!
Fjern dempingen fra Gothic Paul.
Jeg har prøvd å si det, folk har forsvunnet.
Stewie Bloom, når så dere ham sist? Rooster Jacket? Joseph og Lucy?
Har ikke sett Kirstie Bookkeeper på en uke.
Dette er det rare. Noen av oss blir spist og andre ikke.
- Beklager. Hva blir noen av oss? - Spist.
- Hva mener du med spist? - Spist levende!
Det er ting ute i den virkelige verden, og de spiser oss levende.
Vær så snill, ikke vær så tåpelig. Ikke engang jeg ville si noe så dumt.
- Bare fordi noen drar... - Demp!
Unnskyld.
Nei. Jeg sa det!
Hvorfor hørte du ikke på meg? Jeg sa det!
Det går bra, Lindy. Jeg tror jeg kan få deg ut.
- Jeg dempet dere. - Avdempet, kjære.
- Jeg gjorde rett i å hate dere. - Jeg må snakke med alle.
Bare la meg klemme meg inn.
- Det kan du ikke. - Jeg gjorde det.
Ok, om alle kan høre på meg...
Jeg vet at dette er galt,
og når dette er over, skal han bli straffet... Jeg gleder meg.
Men gi ham en sjanse, ok?
- Han er ikke så dum som han ser ut til. - Bare la være å like meg.
Det viktige er å få dere ut, og jeg har funnet en måte.
Jeg har tegningene av byen.
Det renner en elv under jorden, under byen.
Om dere kommer til elven, får dere hjelp, trygghet og kan rømme.
Det fins rør i hele byen, som tuneller. Vertikale tuneller.
Elven genererte elektrisitet i gamle dager, og rørene er der fortsatt.
Jeg sender plasseringene.
Alle bor mindre enn én kilometer fra et rør, så gå dit.
De er låst, så når dere finner dem, sender jeg koden.
Men vær forsiktige, for det betyr å gå ut på gaten til de tingene.
Beklager, folkens. Det er sant.
Men vi forstår ikke hvorfor de spiser noen og ikke alle.
Er det noe dere alle har til felles?
Er det noe dere drikker som andre ikke drikker? Eller noe dere ikke drikker?
Eller noe dere tok på som Gothic Paul ikke gjorde? Eller Cooper?
- Hvorfor ble de spist? - Tomt batteri.
- Nei, ikke nå. - Du må lade prikken.
- Hva skjer? - Batteriet er tomt.
- Tuller du? - Har dere fortsatt trøbbel med batterier?
Vi lader på jobben, og dere lot meg ikke jobbe!
Dere tok meg vekk fra bordet. Det er deres feil!
Ok, alle sammen. Gå til rørene. Følg instruksjonene mine.
Gå nå!
Hør på meg, Lindy. Du kan komme til røret ditt på Plass 55.
- Det er inne i bygning nummer 7...Z. - Hva? Hvilken bygning?
Hvilken vei? Hvor går jeg? Hvilken plass? Hva var det? Femtifem?
Hvor skal jeg gå? Hva? Å, kom igjen, Lindy. Ok.
Kom igjen, Lindy. Det er denne veien. Ja, nei. Jo.
Fremover. F...
Lindy!
Fremover.
PLASS 55
Plass 55 er fremover.
Fremover.
Nei!
Fremover.
Nei!
Å, herregud! Jeg er så dum!
- Gå til venstre. Ta to skritt fremover. - Hva?
- Gå til venstre. Ta to skritt fremover. - Hvem er det?
Bare følg stemmen min.
Gå til venstre, og ta så to skritt fremover.
Stans! Gå til høyre.
- Er dette virkelig? - Jeg vet det. Det er meg.
Bare hør på stemmen min. Gå fremover. Bruk meg som pilene.
- Men... - Jeg er ikke på skjermen, jeg er her.
- Men du ser ut som Ricky September. - Jeg er Ricky September.
- Hjelpe meg. - Men vi må bort. Hele byen har blitt gal.
Gjør som jeg sier. Gå fremover.
- Hva heter du? - Lindy Pepper-Bean.
- Du følger meg. - Hvordan vet du det?
Ok. Alle gjør det. Følg stemmen min.
Gå fremover.
Fremover.
Fremover. Sånn, ja.
- Bra, Lindy. Du klarte det. - Unnskyld.
- Det er første gang jeg har gjort det. - Vi går ikke forbi monstre hver dag.
Nei, jeg mente klemmen.
- Var det din første? - Ja.
- Jeg burde spurt. - Nei!
Det var min feil. Jeg burde latt være. Det var hyggelig.
- Det var flott. - Du er Ricky September.
Ja, hver dag. Men vi må videre.
Jeg prøvde å advare folk i videoene, men de blir slettet.
For de er rare, de spiser noen, men ikke alle. Jeg tror de sparer oss til sist.
Ja, men det fins et rør, en rømningsvei.
- En slags tunnel på Plass 55. - Bygning nummer 7Z2.
Hvordan vet du det?
Kom, det er snart nattsyklus. Vi har ti minutter til solen slukker.
- Er det greit? - Helt fint.
Du er så flink til å gå.
Ikke si det til noen. Men jeg åpner boblen, slipper sangene og så...
skrur jeg av prikken resten av dagen.
- Hjelpe meg. Du er sprø. - Vet det.
Jeg blir i leiligheten og leser. Sånne ting.
- Du er gal. - Derfor vet jeg om rørene.
Jeg leser historie.
Og under Den store opphevelsen ble hele byen forseglet,
men det renner en elv under bakken, og jeg tror...
Hei, ikke se på det. Se på meg.
Lindy Pepper-Bean, jeg skal få deg ut herfra. Jeg lover.
Jeg trodde dette var mitt livs verste dag, men det er kanskje den beste.
- Mange tusen blir spist levende. - Jo da, men...
- Jeg kan lade. Hurra. - Ja, og jeg kan ringe Hjemmeverdenen.
- Kan de hjelpe oss? - Helt klart.
Der oppe er en planet full av våre mødre og fedre som vil bli sure.
De vil bli harme,
og de vil komme hit med raketter og flammekastere og ugressdrepere.
Det var en mann, og han sa at det var en kode.
Han var fæl. Han var så uhøflig.
HJEMMEVERDEN BEFOLKNING: NULL
- Han sa at røret har en kode. - Å ja?
Kom du frem? Hva sier de? Får jeg snakke med mamma?
Det er opptatt.
De får sikkert millioner av anrop, men de kommer. De er på vei.
Det kan bare ta litt tid. Og vi må finne det røret.
Vi kan sitte og vente. Vi vil være trygge.
- Ferdig. - Ladet. Seksti sekunder til nattsyklusen.
- Kom igjen. - Vi stikker.
Denne veien! Pass hodet ditt!
Ned her!
Ja, denne veien.
Jøss. Dette er så manuelt.
Ja, folk pleide å jobbe sånn i gamle dager.
De ble betalt med penger. Jeg har lest om det.
Det livet var tøft.
Jobben min er ikke lett. Jeg får sprukken hud.
Hei, jeg tror det er her. Dette er røret til elven.
- Og du har koden? - Ja, det har jeg.
Prikk og boble.
- Lindy! - Der er du.
- Du lever. Så flott. - Du er her.
Ikke vær så overrasket. Jeg fant det, jeg er ved røret.
Men vet dere hva? Jeg er her med Ricky September.
- Hva? Sangeren? - Det er ham.
- Nydelig. - Så sexy.
- Fingrene av fatet! - Hei, dere. Koden? Så vi kan komme oss ut.
- Beklager. Ja. Hei, Ricky. Jøss. - Hei.
Døren er forseglet, de stengte den da de desinfiserte byen.
Jeg kan sende ett pulstall av gangen. Dere får tallene i fem sekunder.
Skriv det inn som en kode, men vær rask. Ikke glem ett tall.
De er der i fem sekunder, og det er hundre av dem.
Ja, det går bra.
Jeg har lest om pulskoder, så jeg vet hvordan de virker.
- Du er smart også. - Ok, hjerteknuser.
Jeg sender tallene nå.
Trettitre.
- Lever vennene mine? - Førtifem.
Ja, men... Beklager, de sitter ved bordene sine.
Jeg sa det, og de så at Gothic Paul ble spist.
En av dem rømte. Hun med trompeten?
- Hoochy Pie. - Hoochy Pie!
- Vi mistet signalet, men hun flykter. - Det gode er at ingen har blitt spist.
- Hvorfor? - Tja, Ricky sier...
Min venn, Ricky September, sier at de sparer oss til sist.
- Kanskje vi er de lekreste. Ricky er det. - Rolig, nå.
Om det bare var så enkelt. Det ville bety at de hadde en liste.
- Nei. - Null, to.
Nei.
- Vent litt. - Hva er det?
- Det er umulig. - Hva?
Aldri i livet. Nei.
- Hold opp. Si det. - Nei.
Vennen din, Gothic Paul. Er han gotisk, eller er Paul etternavnet hans?
Etternavnet. Alexander Paul. Gothic er et kallenavn.
- Som betyr... Nei. - Trettitre.
Er det sant? Gothic Paul ble spist. Før det, Valerie Nook.
Før det, Cooper Mercy og Bertie Lester. Ser dere det ikke? Det er...
Ingen har hørt noe fra Kirstie Bookkeeper på en uke.
- Nei, det er umulig! - Jeg skjønner ikke.
Femtiseks.
- De stakkars vennene mine. - Ja da, men se her.
- Ja, hva er forskjellen? - Navnene er i alfabetisk rekkefølge.
- Så? - De er i alfabetisk rekkefølge.
- Ja, jeg skjønner det. Så? - Nittiåtte.
- De døde i alfabetisk rekkefølge. - Jeg forstår ikke.
Det var rett foran meg!
De tingene spiser folk i alfabetisk rekkefølge i hele byen.
Det er umulig.
Etternavnet ditt. Er det P for Pepper eller B for Bean?
P for Pepper, som kommer etter Gothic Paul, men jeg lever.
Vi løp forbi dem utenfor, og de så ikke på meg.
Det er mange som begynner på P. Kanskje de spiser dem før deg.
- En, åtte. - Alle Paulene er borte.
- Alison Partner, død. - Sekstifire.
Det er 25 som heter Patterson, alle er døde.
- Pavilionene, døde. Pavingene, døde. - Å, herregud.
- Den jobber seg mot meg. - Peach, død. Pebble, død. Pelican, død.
Vent. Det er noen... Suzie Pentecost. Hun er her fortsatt. Her er hun!
- Hei, Lindy. Du ser artig ut. Så flott! - Hei, Suzie.
Jeg trenger visst nye venner. Det har blitt så stille der ute.
Har de kunngjort en ferie? Men det er hyggelig å møte deg!
Du er så vakker...
FRAKOBLET
Jeg er den neste! Pepper er den neste!
- Skynd dere med tallene. - Nå er det meg!
Det er meg. De kommer for å ta meg!
- Vent litt. Hør etter! - De vil spise meg!
Lindy! Nei da. Hør på meg.
Du er kanskje den neste, men vi er trygge her.
- Førtifem. - De tingene kommer ikke ned hit.
Om de jakter på deg, er de langsomme.
Alt jeg må gjøre er å trykke inn 30 tall til her, og så er vi borte.
Dette ordner jeg. Jeg skal få deg ut herfra.
- Sekstifem. - Ricky, skatten min.
Han er verdt å ta vare på.
Jøye meg. Nå ble jeg lettet. Jeg fortsetter å være heldig, hva?
- Men jeg hater å si det... - Nittiåtte.
...men om de spiser i alfabetisk rekkefølge, kommer de ikke utenfra. De er skapt.
De er dyrket frem. De er designet. Og hvorfor kan ikke prikken se dem?
- Hva så? - Hva om den kan det?
- Hva om den vil at du skal gå inn i dem? - Hvorfor det?
Tenk deg, hva om prikken har blitt bevisst?
Den må henge der hele dagen og lytte til dere prate i vei.
Ikke for å være uhøflig, men jeg tror den hater dere.
- Sekstifire. - Skru av prikken din.
- Det er bare en prikk. - Skru den av.
Den er en kraftig psykokombinasjonsenhet med antigrav.
Vil den drepe deg, kan den gjøre det selv.
- Prikken av! - Prikken av!
Boble ned, prikken av. Prikken av, sa jeg!
- Hva gjør den? - Du må adlyde meg. Prikken av!
Legg inn tallene, Lindy. Kom hit, ta plassen min!
Kom og legg inn tallene!
Hjelp meg!
Null, fire.
- Syttitre. - Ok, hvert femte sekund, nytt nummer.
Førtifem.
- Femtisju. - Jeg skal slå den vekk. Legg inn tallene.
- Femtiseks. - Kom igjen.
Sytti.
- Kom igjen. - Førtifem.
Tjueen.
- Åpen. - Jeg klarte det!
Gå inn! Ikke tenk på meg.
Lindy. Pass deg.
Etternavnet hans er Coombes!
Han ble født som Richard Coombes. Jeg vet alt om ham.
Han skiftet navn da han fikk 50 000 følgere, men...
Sjekk filene dine! Han het Coombes. C kommer før P!
Lindy.
Alle må passe på at de har proviant til reisen før vi drar.
POLITITELEFONKIOSK
- Hoochy Pie! - Spennende dager, søtnos!
- Gjør vi sånt nå? - Ja, vi klemmer hverandre.
Jeg lærte det av en fantastisk mann.
Hvor er Ricky? Er han med deg?
Han dro tilbake. Han sa at han hadde andre å redde.
Jeg kunne ikke stanse ham. Han var så modig. Og...
Jøss. Dere to. Dette er så rart.
Jeg burde vel si takk.
- Det går bra. - Trengs ikke.
Så hyggelig av dere.
Du kom i grevens tid. Vi skal dra, Lindy.
- Hvor da? - Utenfor.
Den store utsiden. Verden utenfor Finstund.
Du må være Lindy Pepper-Bean. Har hørt mye om deg.
Brewster Cavendish. Vi har ikke titler ennå,
men om lederrollen dukker opp, melder jeg meg vel.
- Hva er den store utsiden? - Villskogen.
Og lenger enn det. Elven går til havet. Det fins en hel, utemmet verden der ute.
Men jeg trodde Hjemmeverdenen ville redde oss.
- Det kan ta en stund. - De kommer ikke, Lindy. Det er bare oss.
- Men hva med mamma? - Hun er ikke der.
Mener du at hun... At hun har dratt opp til skyene?
Det stemmer.
- Mamma er heldig. Hun har så flaks. - Det var det jeg sa.
Og vi kan dra ut på planeten.
Og vi kan slåss mot den, temme den og eie den. Vi kan bli pionerer.
- Akkurat som forfedrene våre. - Eller dere kan bli med oss.
- Hva kan vi? - Bli med oss.
Ja. Vi hjalp dere jo å rømme, ikke sant?
Så vi kan få dere vekk herfra. På et øyeblikk.
Jeg har et skip. Det heter TARDIS. Den blå boksen.
Den har en teknologi som gjør at den er større inni enn utenpå.
Jeg kan ta med alle sammen. Ja, jeg kan ta dere med til stjernene.
Jeg kan finne et hjem til dere som er trygt
og rent og alt dere vil ha.
- Men det er... Vi kan ikke reise med deg. - Hvorfor ikke?
Fordi du, min herre, ikke er en av oss. Du var snill.
Selv om det jo var din plikt å redde meg.
Kontakt fra skjerm til skjerm er nesten akseptabelt, men personlig?
Det er umulig. Som at du har en magisk boks?
- Seriøst? - Større inni?
Unnskyld meg, men det er voodoo.
Og det spiller ingen rolle hvor vi bor.
Fordi det er vår plikt å bevare standardene i Finstund. For alltid.
Takk skal du ha. Og farvel.
Jeg kan ikke...
Jeg gir blaffen i hva du syns.
Ok? Du kan si hva du vil. Du kan tenke hva som helst.
Jeg vil gjøre hva som helst...
om jeg bare får lov til å redde livene deres.
Snu dere vekk, mine damer. Før dere blir smittet.
Dere vil dø!
Der ute. Og jeg kan redde livene deres!
La meg gjøre det!
POLITITELEFONKIOSK
NESTE GANG
-Dette er så Bridgerton. - Lord Barton kommer.
En rålekker hjerteknuser.
Det fins en chuldur på planeten, og jeg er betalt for å finne deg.
Hva kunne være bedre enn et bryllup?
Oversatt av: S. Marum