Můj pane, nepřítel je u našich dveří. Jsou ti nejvyšší tak krutí, že stále vyrušují
naši lásku? Zaplatí za ni, můj milovaný. No tak! Je tohle nutné?
Nemůžeme všichni žít v kouskách, které pro nás Bůh zamýšlel?
Jsi důvod mého bytí, Elisabetto.
Prosím, starej se o sebe, můj králi. O můj život. Protože bez tebe nedokážu přežít.
To stačí, můj pane. Válka volá. Vítězství je vaše.
Až tě odvezeme na hrad Wilmer, na náš hrad, budeš tady v bezpečí.
Neporazitelný princ a nejkrásnější z víl.
Braňme se v Brueleovi.
Veškerá naše práce je na misi a ďábelské mléko je na cestě.
Ve jménu Otce i Syna i Ducha svatého. Amen.
Tato bitva bude krvavá, Vaše Eminence. Mrtvých bude tisíce.
Jsi si jistý, že si to Bůh přeje?
Naše království je poslední baštou proti muslimům. Věříš v náš náklad?
Ano. Jsem připravený pro tebe zemřít.
Pak pronásledujte tyto barbary do posledního muže.
Budu bojovat v jeho jménu, ale prosím ho o jednu laskavost.
Poslouchám, synu.
Chci, aby ušetřil mou ženu.
Pokud nepřežije, nebudu moci pokračovat.
Všechno by ztratilo smysl. Život by se stal nesnesitelným.
Uklidni se. Riskuješ rouhání.
Pán ti dal život. Musíš ho ctít a sloužit mu.
Ale dal mi i lásku.
Nemůže mi mít za zlé, že bez něj nedokážu žít.
Jestli jí vezme život, může si vzít i ten můj.
Budu se modlit za vaši žádost.
Ne, nemodli se. Řekni mu to.
Otče princi!
Jsou tady v lese.
Jaký je váš plán, pane?
Nechte je jít.
Jdeme, princi, jdeme!
Běh!
Vezměte si ji, pane!
On je ten plán!
Běh!
Jdi, princi!
Pomoc!
porazit zbraň!
Vypadni!
Teď už nemůžeš!
Tohle dělám!
Princezno! Mluvte. Byla tu léčka.
Podařilo se jí uprchnout. Kam se poděla? Do Vlčího lesa.
Můj princ. Je mrtvý. Modlíme se za ni od té doby, co jsi odešel.
Takže Bůh je hluchý? Nebo ses dostatečně nemodlil?
Můj princi. Bůh má své vlastní důvody. Není na nás, abychom ho zpochybňovali.
Možná jsi pro ni měl jiný osud. Ona žádný jiný osud nemá. Je mrtvá!
A ani mi nedovolil se s ní rozloučit.
Prosím tě, řekni Bohu, aby mi ji poslal zpátky.
To je nemožné. Proč? Proč?
Protože Bůh neprovádí reinkarnaci. Ale může konat zázraky, že?
Nemůže? Pokud se budete dostatečně usilovně modlit, vyslyší vás.
Prosím, řekni mu to. Řekni mu to!
Byla... byla dobrou křesťankou a čistou duší. Jsem si jistý, že se o ni Bůh postará.
A co já? Udělal jsem všechno, co po mně chtěl.
Má duše je poskvrněna krví našich nepřátel, které jsem zabil v jeho jménu.
Nemám odpovědi, můj princi. Jsem jen jeho pokorný... posel.
Dobře. Mám pro vás vzkaz, který byste mi měl/a předat.
Říkej to svému Bohu... dokud mě nepřivede zpět
Moje žena, můj život už mu nepatří.
Ehm, asi před deseti minutami.
Aha, dobře. Ano!
Kde jsi tam ležel/a?
Ehm, v kapli. Zdálo se to velmi vhodné.
Udělal jsi správnou věc. Udělal jsi správnou věc.
Otec?
Aha. Předpokládám, že doktor Dumont?
Ano.
Máte moc krásnou kapli.
No, ano, je to pravda. Děkuji, že jste se na tuto cestu vydal, otče.
Musela to být dlouhá a namáhavá cesta.
Vyčerpávající, musím přiznat. Proto si toho trochu dávám.
lehké občerstvení, které jsem tady našel. Doufám, že vám to nevadí.
Vůbec ne.
Jste velmi laskavý/á.
Jsem si jistý, že chutná mnohem lépe než pivo v mém rodném Bavorsku.
Je mi líto, že vás vítám tak nevděčně, ale obávám se,
Vedení nemocnice a diecéze vaši přítomnost zde nepodporují.
Jsem na to zvyklý. Církev a vědecké akademie spolu moc nevycházejí.
Proto je Vatikán po staletí v
zvyk delegovat své nejchoulostivější případy na nás.
Tento případ je velmi delikátní. Znepokojuje i samotnou anglickou královnu.
Královna? ​​Vzrušující.
Ne, ne, ne. Jsou to slavnosti ke stému výročí Francouzské revoluce.
Za pár dní je všude spousta vzrušení.
ZAVÍREJTE DVEŘE.
Proč tolik řetězů? Bojím se, že uletí.
Když jsme si ji vyzvedli, byla docela agresivní. Opravdová bestie.
I zvířata mají právo na trochu lidskosti. Co o ní víme?
Maria de Montebello, 25 let, z italské Bologni, zasnoubená
provdat se za Henryho Williama Spencera, konzula zde v Paříži,
a prasynovec samotné královny sňatkem.
Proto je tento případ tak delikátní. Víc než delikátní. Citlivý.
Ještě něco, co bych měl vědět?
Z toho, co mi bylo řečeno, to všechno začalo během svatby, která
odehrálo se na jejich rodinném panství, protože Maria protestovala proti kostelu.
Ženich však pozval westminsterského biskupa, aby požehnal unii,
a při pohledu na duchovního byla nevěsta uchvácena
s hysterií a sexuální choutkou mimo chápání.
Chuť k jídlu může být známkou velmi dobrého zdraví, že ano, doktore?
No, v určitých mezích jistě.
Smím?
Jistě.
Narodil se 18. března 1759.
Musí to být administrativní chyba. Jinak by to znamenalo, že je...
Přesně sto třicet let.
Sto a...
Takže věříte, že tato žena je ďábelské stvoření?
No, to je ukvapený závěr, doktore.
Velmi často, když nám nějaká situace unikne
pochopení, vidíme v tom dílo ďábla.
No, fakt, že je stará a alergická na Boží
zástupci jsou pouze příznakem, nikoli nemocí.
V takových případech je velmi důležité studovat, pozorovat bez předsudků.
Musíme se řídit pravidly a zákony přírody, vědy,
matematika, ne matematika pověr a církve,
což musím uznat, že může být trochu nejasné.
Víte, doktore, musíme k tomu přistupovat jako k vyšetřování trestného činu.
Nejprve bychom měli konstatovat fakt.
Z toho odvodíme motivy, okolnosti, místo činu.
Mohl byste to prosím podržet?
A vražedná zbraň...
Můj řád se tomuto jevu věnuje již více než 400 let.
Já osobně za více než 30.
A mohu prohlásit, doktore, že jste
první, komu se podařilo chytit živého exempláře.
Gratuluji.
Děkuji, Layo.
Upír.
Neposlouchejte ho, doktore.
Pomozte mi.
Nechám tě dělat, co chceš.
Usměj se, prosím.
Nadměrně velké špičáky by mohly být vodítkem, ale mohlo by existovat i přirozené vysvětlení.
Takže se musíme poohlédnout jinde.
Toto stvoření, stejně jako každé jiné, je rozhodně dílem našeho Pána.
Ale z nějakého záhadného důvodu se zdá, že s tím má Bůh jiné plány.
Na rozdíl od všeobecného přesvědčení se upíři obecně velmi dobře přizpůsobují světlu.
Ale přímé paprsky, které nemohou snést.
To je šílené. Nedává to žádný smysl.
Zase, možná máte pravdu.
Tohle by mohla být jen další anomálie přírody.
Takže musíme pokračovat, dokud nenajdeme nezvratný důkaz.
No, myslím, že máme všechny potřebné důkazy, doktore, že?
To je mimo vědu a chápání.
Proto jsem tady.
Mé drahé dítě.
Můžu ti říkat Marie?
Můžeš mi říkat, jak chceš, otče. Chci to tvoje.
Marie.
Pokud mi dobře odpovíš na otázky, dám ti, co chceš.
Znáš mé touhy.
Znám tvé potřeby. Dovol mi to.
Pojď trochu blíž, pojďme pomoct.
Věda vyžaduje oběti.
Jste připraveni si jeden vyrobit?
Předpokládám, že ano.
Co děláš?
Pár kapek krve, chabý příspěvek vědě.
Jestli ti koupím čočkovou polévku, budeš se cítit jako nový člověk.
Aha.
Pomoci ti.
Marie, ukaž mi prosím svůj krk.
Vidíš? Není to upírka první generace.
Takže myslíš, že by jich mohlo být víc?
Bezpochyby.
Už 400 let hledáme zdroj.
Tento zdroj.
Ano.
Můj pán.
Kdo je to?
Jak se jmenuje?
Kde ho můžeme najít?
Ne, neobtěžuj se.
On tě najde.
Je? V Paříži?
Žádný.
Velmi brzy.
Ale ne.
Marie.
Prosím.
Marie.
Kdo je to?
Je to princ.
Princ?
Přišel z oslavy?
Žádný.
Přijde hledat svou princeznu.
Jeho princezna?
Kdo je ona?
Jak vypadá?
Hmm.
Velmi krásné.
Více krve, prosím.
Jasně.
Měl jsi dost.
Více by bylo chamtivých.
Takže, jaký je váš závěr?
Teď můžeme najít princeznu, která nás dovede ke svému princi.
Hodně štěstí.
Jsme tam?
Jděte po této cestě.
Je to na konci.
Můžete mi pomoct se zavazadly?
Nemůžu nechat své koně na pokoji?
Příliš mnoho vlků je všech.
Rád to slyším.
Máš s sebou krucifix?
Žádný.
Vezmi si můj.
Mějte to vždy u sebe.
Děkuji, ale nevěřím v Boha.
Nemodlete se, aby ve vás Bůh věřil.
Hm.
Cože?
Šu!
Ahoj?
Je tu někdo?
Ó.
Promiňte.
Já... Překvapil jsi mě.
Chci se omluvit za své... do jisté míry za své...
dramatický vstup.
Dej mi tohle.
Ó.
Ehm... Omlouvám se, pane.
Nepředstavil jsem se.
Jonathan Harker.
Advokát.
Na právníka jste byl docela mladý.
Ano.
Nastoupil jsem do Filippovy kanceláře v Paříži začátkem tohoto roku.
Aha.
Děkuju.
A... ty jsi?
Vlad Druhý.
Valašský kníže.
Počítat...
Dracuz.
Ó.
Vaše Excelence.
Omlouvám se za mou nešikovnost.
Nebyl mi poskytnut žádný váš fyzický popis.
Můj portrét není dobře známý kromě těchto zdech.
Hm.
Velkolepý.
Je to gramofon?
Ano, je.
Nikdy předtím jsem žádný neviděl/a.
Jsem moc zvědavý... Možná později.
Ať zemřeme.
Dobře.
To je tak dobré.
Je radost vidět, jaký máte apetit, mladý muži.
Všechno je tak lahodné a upřímně řečeno, nechám ho vyhladovět k smrti.
Hm.
To tady určitě tak nebude.
Údržba takového příbytku musí vyžadovat nespočetné množství personálu.
Příliš mnoho.
A přesto mě zaráží, že jsem žádné neviděl.
Jsou velmi diskrétní.
Chceš něco?
Později.
Zkuste tohle.
Pěkný trik.
Fantastická chuť.
Je to jeden z receptů, které si vozím z Indie.
Hodně cestujete?
Už ne.
Už ne, ale... Kdysi dávno ano.
Navštívil jsem všechny kontinenty a přeplul všechny oceány.
Ó.
Musíte mít tolik úžasných příběhů k vyprávění.
Já ano.
K čemu jsou tvé trápení?
Práce, nebo potěšení?
Je pravda, že se zabývám určitými záležitostmi.
Ale teď jsem v důchodu.
Nechal jsem své...
Spolupracovníci cestují po celém světě za mě.
A je to můj kolega, pan Jenkins, kdo zařídil mou návštěvu zde.
A ještě jednou mi dovolte poděkovat, že jste mi věnoval/a chvilku svého času.
Mám spoustu času.
Tak co tě sem přivádí, mladíku?
Co?
Mezi mnoha nemovitostmi, které vlastníte v Evropě, je jedna konkrétní.
Staré opatství v srdci Paříže.
Kraj, který zastupujeme, se divil,
vzhledem k zchátralému rozsahu nemovitosti,
pokud byste měli zájem o prodej.
Aha, myslím, že je to tenhle.
Ne, tenhle ne.
Promiň.
Musím přiznat, že silnice byly docela chaotické.
dostat se sem a moje věci jsou celé vzhůru nohama.
A co s tím chtějí dělat?
Nemocnice, myslím.
Velká pařížská výstava se brzy blíží a
město přivítá miliony návštěvníků.
A tento?
Nachází se nedaleko Saint-Germain-des-Prés, nedaleko od řeky Seiny.
Ukážu ti to.
Jste věřící?
Promiňte? Co jste říkal/a?
Věříš v Boha?
Ne já. Dal mi to kočí. Všechny dvě pozice jsou asi hluboce zapojené.
Rozumím.
Dost mluvení na dnešní večer. Dovolte mi ukázat vám váš pokoj.
Tento hrad je dobře hlídaný, ale já dávám přednost tobě.
za žádných okolností neopouštět svůj pokoj.
Promiň, ale čeho se vlastně bojíš?
Staré hrady, jako je tento, jsou plné vzpomínek, které by vás mohly pronásledovat.
Nejsem pověrčivý.
To je škoda.
Sledujte ho.
Alžběta.
Dobrý večer.
Jak vám mohu pomoci, otče?
Rád bych mluvil s panem Henrym Williamem Spencerem, prosím.
Ano?
Omlouvám se za vyrušení v tak pozdní hodinu.
Poslal mě přítel, Dr. Dumont z nemocnice Hotel Dieu.
Bože, ta nemocnice, kde je Maria... Vskutku.
Je před ní něco hrozného?
Ano. Ne, klinicky vzato je naživu.
Díky Bohu. Prosím, pojď se posadit a všechno mi pověz.
Otče, mám hrozné obavy. Je alespoň její zdraví stabilní?
Moc toho nejí, pije docela dobře, ale přesto překypuje energií.
To hoří dobře, ale... Jo.
To hoří velmi dobře.
Víme ale něco víc o téhle zlověstné věci, která ji požírá?
Děláme pokroky, ale jak víte, strany jsou dlouhé,
klikatá cesta, po které můžeme jít jen krůček po krůčku.
Máte to tu moc hezké.
Který patří anglické koruně.
Ano, Koruna vždycky věděla, jak dobře investovat.
Co pro vás mohu udělat, otče?
Rád bych navštívil její pokoj.
Můžu se zeptat, co hledáte?
Nic konkrétního. Jen je důležité, aby nezůstal kámen na kameni.
Jste trochu jako inspektor při policejním vyšetřování.
Přesně tak. Jenže jsem se snažil případ vyřešit před vraždou.
Nechám tě na tom.
A pokud budete někdy potřebovat jakoukoli pomoc, jsem vaším služebníkem.
Děkuji. To je od vás velmi laskavé.
Princezna Alžběta.
Neměl jsi opustit svůj pokoj.
Ach můj bože.
Nevyslovuj to jméno.
Není tu vítán.
Jsi ďábel?
Bůh. Zlo.
Dvě téměř identické entity.
Dvě mysli bojující spolu, aniž by se projevovaly.
A my... my jsme jejich hračky.
Jsme loutky, které se jen pohybují a odvažují se spěchat.
Žádný!
Ne! Ne! Ne!
Ne! Ne! Ne! Ne!
Máš v úmyslu mě zabít?
Já ano.
Ale ne hned.
Je důležité počkat, dokud krev nenaplní hlavu.
Kdo doopravdy jsi?
Jsem jen ubohá duše odsouzená Bohem.
A prokleti, aby chodili ve stínu smrti po celou věčnost.
Žádný!
A uživím se čerstvou krví.
Doporučuje se lidská krev.
Ach!
Proč by Bůh udělal něco takového? On je jen láska a milosrdenství.
Aha, myslel jsem, že nejsi věřící.
Teď jsem.
Žádný!
Děkuju.
Jaké je tvé poslední přání?
Řekni mi svůj příběh.
Můj příběh?
Ano.
Prosím.
Chci o tobě vědět všechno.
Tohle je tvé poslední přání.
Je poslouchat příběh od starého muže.
Umírám touhou.
Umíráš touhou.
Je to velmi vtipné.
Tak to připusťme.
Spusťte ho dolů.
Život není nic jiného než dlouhá a těžká cesta, příteli.
Smrt je výsada, kterou Bůh uděluje tobě a mně ji odepírá.
A přesto jsem byl jedním z jeho nejvěrnějších služebníků.
Co se stalo?
Vzal mi ženu.
Moje princezna.
Láska mého života.
Od té doby žiju čekáním na její návrat.
Jak dlouho?
Přesně?
400 let.
To je docela dlouhé.
Ale jak si můžeš být jistý, že se vrátí?
Někdy se mohou čisté duše reinkarnovat.
A můj milovaný byl ze všech nejčistší.
Promiňte, ale předpokládám, že nevíte kdy, kde nebo jak?
Přesně.
To se nezdá být moc dobrá dohoda.
Že jsem to věděl/a.
Dříve bych si vás, mladý muži, najal jako právníka.
Celou tu dobu jsi hledal/a?
Úkol nebyl snadný.
Černá základna se po staletí šířila po celé Evropě.
Téměř 200 milionů duší bylo zdecimováno.
Polovina z nich ženy.
To mi o to více ztížilo výzkum, protože
Všechny zbývající ženy byly shromážděny na svatých místech, kde jsem nebyla vítána.
Byl jsem tak osamělý
že jsem začal závidět nešťastníkům, které si smrt vyžádala.
Život bez lásky je ta nejhorší nemoc ze všech, příteli.
Je to jako pokuta,
neustálý déšť
které ti postupně rozežírá kosti a mění tě v
v beztvarou houbu, která se neschopna postavit na nohy.
A pak,
bez ohledu na to, jak silná je tvá láska,
ztratíš svou víru.
A přesto říkali, že naděje je kořením života.
V mém případě,
Dal bych přednost tomu...
naděje mě zabíjí.
Pro theibiline Ale tohle všechno bylo k ničemu,
protože mi Bůh odepřel právo zemřít.
Postupem času veškerá touha mizí. Dokonce i touha ukončit život. Zůstaneš jen ty.
s ní... bez řádu, bez šarmu, melancholie a s nadějí, že ji jednou najdu.
Ale nemohl jsem navštívit každý hrad v Hamletu.
Takže když jsem nemohl jít za ní, musel jsem najít způsob, jak by ona mohla přijít za mnou.
Jak? Jed?
A teď se podívejte, kdo to dramatizuje.
Je to vůně, kterou jsem vyvíjel více než století.
Navštívil jsem velké město Bagdád, známé svým
kouzelné zahrady tisíce a více květin.
Pak jsem pokračoval ve své cestě do Kanashe v Indii, kde jsem
naučila se zachytit duše i těch nejcitlivějších květin.
Ale teprve zpět v Evropě se můj výzkum uskutečnil.
Nejprve na barevná pole Grasse ve Francii, kde
Některé květiny po staletí opájejí naši představivost.
A pak konečně v srdci Itálie, ve velkolepém městě
Florencie, která byla v té době hlavním městem všech parfémů.
Pane, myslím, že tohle je ono.
Barva je docela příjemná.
Ale na barvu nevadí. Město je božské a ten efekt to zaručuje.
Uvidíme.
Možná by bylo moudřejší to zkusit venku.
Ne, tohle se zdá být ideální místo.
Ach můj bože.
Tento parfém byl velmi účinný.
Silnější, než jsem si kdy dokázal představit.
Musím přiznat, že tohle období nebylo zrovna nejnepříjemnější.
Opravdu.
A pak, poté, co jsem navštívil všechny soudy v Evropě, jsem skončil
moje cesta se slavným francouzským dvorem ve Versailles.
Král v té době.
Louis, jehož číslo... jsem zapomněl.
Slečna Pryskyřníková dostala skvělý nápad shromáždit všechny jeho
šlechtice a umělce svého království, aby na ně bedlivě dohlížel.
Teď nepochybuji o tom, že kdyby se Elisabetta vrátila, byla by tady.
Nikdy jsem nebyl tak blízko k jejímu nalezení.
V srdci jsem byl stejně nadšený jako na začátku.
Alžběta.
Ne, nejsem Elisabetta.
Jsem Isabelle de Touraine, ale pokud na tom trváte, změním si jméno.
Zdálo se mi to nemožné a v tento den beznadějné.
Úsilí, čas a vynaložené peníze sloužily jen válce
zhýralost a vynalézavost, které nenechávaly místo pro lásku.
Nastal čas, abych úkol najít svou Elisabettu svěřil jiným.
Kolik jsi jich kousl/a?
To je jedno.
Protože nakonec měli moji spolupracovníci stejnou smůlu jako já.
Tak jsem se vrátil ke své Elisabettě.
A od té doby jsem tento hrad s pomýlenými jen zřídka opustil
Doufám, že jednoho dne moji učedníci konečně najdou mého milovaného.
Pane, zdá se, že víte, o čem mluvíte, pokud jde o lásku.
Já ano.
A musíš mě prosím ušetřit.
Mám milovaného/milovanou a ty nás navždy oddělíš.
V čím jménu?
Bůh?
Žádný.
Ve jménu lásky.
Jste ženatý?
Požádal jsem ji o ruku těsně před odchodem.
A ona...
Přijato?
Ano, udělala to.
Máme se vzít, jakmile se vrátím.
Je to škoda.
Jestli mě zabiješ, zemře žalem. Vím to.
Jak vypadá?
Medailon.
Tam.
Kolem mého krku.
Uvnitř je fotografie.
Ne, Mino.
Nino...
Tahle žena je můj mladý muž...
Ale ušetřím ti život za to, že ji za mě zaregistruješ.
Držet ve vězení.
Kde jsou moji koně? Musím být čistý.
Potřebuji být krásná. Potřebuji krev. Potřebuji krev. Spoustu čerstvé krve.
Alžběta.
Toto je portrét ženy, našeho prince
hledá ve vašem skvělém městě Paříži.
Hledá svou milovanou už více než 400 let.
Sledujeme ho stejně dlouho.
Ale rozuzlení jeho nekonečné váhy je o
aby se to stalo právě teď, přímo zde v srdci Paříže.
Je levačka.
Jo. Dobrý postřeh.
Tato kniha obsahuje všechna pozorování, která moje kongregace shromáždila v průběhu staletí.
Mluvíte německy?
Žádný.
Tak, dovolte mi, abych vám přečetl malý kousek.
Je pravděpodobné, že tito tvorové jsou takoví, jací jsou, v důsledku božské kletby.
Božsky prokleto v němčině.
Jestliže Bůh může dát život, pak může následně dát i smrt.
Může však odmítnout v případech velkého urážky nebo rouhání.
Aha.
Pak bude provinilec odsouzen k navždycky putování po zemi.
Ale ještě zajímavější je, že Bůh může odpustit
pachatel, avšak v případě opravdového pokání.
Smrt bude udělena a kletba bude zrušena.
Hmm.
To znamená, že pokud se nám podaří zničit tohoto démona, všichni
ti, které uštkne, budou zproštěni kletby.
A co když se nám podaří najít toho démona? Jak se ho hodláš zbavit?
To je ta snadná část. Zarazíte skrz kůl.
mu roztloukl srdce kladivem a usekl mu hlavu.
Úžasné.
V jiné knize se uvádí, že stroužky česneku
způsobí to jeho útěk. Pochybuji, že tato metoda je účinná.
Ještě víc v mých silách.
Nepředbíhejme. Nejdřív musíme najít toto.
žena, protože je jediná, kdo nás k němu může dovést.
Zvláštní.
Co?
Ehm, ta mladá žena na portrétu.
Ano, a co s ní?
Má nápadnou podobnost s mladou ženou
Požádal jsi mě, abych počkal v další místnosti.
Paní?
Jste Dr. Dumont?
Vskutku. Jak vám mohu pomoci?
Jsem přítelem Marie Dumontové a Bella. Dozvěděl jsem se, že je
ve vaší péči a přišel jsem se zeptat na její stav.
Samozřejmě.
Komu mám tu čest?
Mina. Mina Murrayová.
Byl jsem na Mariině svatbě, když se stala tragédie.
Znal jsi ji dobře?
Věděl jsi?
Ó.
Ne, ne, ne. Prosím, prosím. Omlouvám se.
Ne, ne, je jí velmi dobře. Myslím tím, že je na dně. Promiňte.
Chvála Bohu.
Vskutku, mé dítě.
Nevadilo by vám, kdybychom vám položili pár otázek? Mohlo by jí to pomoci s uzdravením.
Ano, samozřejmě.
Jste příbuzní?
Ne, vůbec ne. Nejsem odsud.
Můžete nám říct něco o vašem vztahu, o jejím chování?
Dobře.
S Marií jsem se setkala před pár dny na čajovém dýchánku, který zorganizoval její budoucí manžel.
Jindřich.
Když mě uviděla, vzala si mě pod svá ochranná křídla.
Ach, ach, ach.
Nikdy mě vlastně nepustila.
Podívejte se na ni.
Bylo to, jako by cítila, že tam vlastně nepatřím.
Vzala mě do svého pokoje a my... povídaly jsme si. Hodně jsme se smály.
Bylo to tak hezké.
Ona byla... O čem jste mluvili?
Mohla mluvit o čemkoli.
Byla...
Obzvláště si oblíbila...
Diskuse o lásce.
Až do té míry, že mi to bylo nepříjemné.
Byla tak nadšená.
O čem přesně?
O všem.
A pak...
Najednou prostě...
Roztrhala se na kusy.
Proč jste se zúčastnil/a svatby?
Já...
Doprovázel jsem svého snoubence.
Kdo ví...
Každý.
Zdá se.
Pochází z velmi vážené rodiny, předpokládám.
Myslíš?
Ano.
Já... já nevím.
Doneste trochu vody, prosím.
Mé drahé dítě.
Máte před sebou lékaře a kněze,
oba vázáni nejpřísnější mlčenlivostí.
Můžete se vyjádřit bez obav.
Abych pravdu řekl/a, tahle svatba mě rozrušila.
Jako zlá... předtucha.
Moje zasnoubení proběhne tak rychle.
Já ne...
Nevím.
Pokud ho miluješ.
Já ano.
Samozřejmě.
Je úžasný.
Z takového spojení by byla nadšená každá mladá žena.
Ale nejsi žádná mladá žena.
Nemůžu si pomoct, ale mám pocit, jako bych...
Jako bych já...
Jako by?
Jako bych do této doby nepatřil/a.
Omlouvám se.
Musíš si myslet, že jsem neuvěřitelně naivní a...
Nudím tě svými problémy.
Já... Rozhodně ne.
Právě naopak.
Mohl byste prosím napsat svou adresu?
Samozřejmě.
Zůstanu v penzionu, dokud se Jonathan nevrátí.
Jsi levák?
Ano.
Často mi radili, abych se stal pravákem.
Nic neměň.
Je to velmi okouzlující.
Děkujeme za Vaši návštěvu.
Děkuji, že jste mě přijali.
Půjdu teď do nemocniční kaple a budu se za ni modlit.
Skvělý nápad, dítě moje.
Dobrý den.
Co je to jíst, synu?
Nemám žádný přístřešek a nejedl jsem už staletí.
Taky je mi zima.
Vezmu ho do kaple.
Prosím.
Pojďte dál.
Děkuji za pozvání.
Nehýbej se.
Přinesu ti misku horké polévky.
Jsi příliš laskavý/á.
Kdo jsi?
Hrabě mýval.
K vašim službám.
Děkuji za polévku.
Ale potřebuji něco bohatšího.
Nedělej si starosti.
Nevzpálíš se.
Tvá zlá kouzla nemají v domě Božím žádný účinek.
Vážně?
Ve jménu Otce, Syna i zlého ducha...
Pojďte, mé sestry.
Podívej se, co z tebe Bůh udělal.
Kamenná srdce a spící těla.
Dusí se pod vlastní tlustou tkání.
Dovol mi, abych tě osvobodil z tohoto vězení.
Co?
Ten druhý. Dobbe! Ne. Dobbe! Ne. Dobbe! Ne. Dobbe! Dobbe! blok!
Vlivný Weagův sylabus
Dublinu, dobrý večer.
Nemocnice je zavřená. Našel jsem ji. Děkuji vám. Zasloužíte si odměnu.
Pojď, pojď trochu. Pojď blíž.
Tady to máte.
Promiňte, že vás ruším, otče. Doktor Dumont vás potřebuje okamžitě vidět.
Už jdu. Pokud by zmizení tohoto pacienta mohlo
zůstat tajným způsobem, jak kojit, alespoň na chvíli... Můžeš mi přijít pomoct.
Zde.
Ztratil hodně krve. Přemýšlel jsem o transfuzi.
Jsem si jistý/á, že by se mu to líbilo.
Ano, samozřejmě. Promiňte.
Používá příjemný parfém.
Nikdy jsem si toho nevšiml/a.
Jak mohla uniknout se všemi těmi řetězy?
Byl tam jeden outsider, Comptece.
Muž.
Byl viděn, jak se toulá po nemocnici.
Existuje nějaký popis?
Třicátá léta.
Elegantní a klidný odpočinek.
Modré oči.
Vysoký a vzpřímený.
Mina je v nebezpečí.
Musíš ji chtít.
Je ti zima, dítě moje?
Žádný.
Vždycky jsem miloval podívanou na oheň.
Očekáváte návštěvy?
Žádný.
Uvidím, o co jde.
To je vše!
Ale jsi vyléčený/á.
Vskutku jsem.
Ach, to je zázrak.
Jsem tak...
Tak se mi ulevilo.
Nedělej si starosti.
Zlo je pryč stejně rychle, jako přišlo.
Už o tom nemluvme.
Jaký máš pocit?
Ve špičkové formě a připravený oslavit svůj návrat ve velkém stylu.
Doktor Dumonti vás nechal jít.
Dnes mám tolik energie.
Myslím, že by mě nedokázal zastavit.
A tvoje snoubenka?
Ve Skotsku.
Jé, podívej, co mám!
Ale tvůj klobouk se k tomu bude hodit.
Kde?
Tři lístky do první řady na dnešní oslavu.
Není zač.
Tři?
Ano, příteli.
Ten, o kterém jsem ti vyprávěl, je ve městě.
A umírá touhou se s tebou setkat.
Rychle, jdi se převléct!
Jdi se převléknout!
Kam mě to bereš?
Naše babička.
To jsou skvělé horké čokolády.
Musíš to zkusit.
Jsi krásná.
No, vím, že moje kamarádka je moc krásná.
Ale trochu mě to uráží.
Odpusť mi.
Tvoje krása přináší světlo na toto místo plné tmavých obleků a cylindrů.
Velmi pravdivé.
Paní, je mi ctí a potěšením Vás opět vidět.
Už jsme se někdy setkali?
Ve snu, možná.
Mám takový zvláštní pocit, že se známe už dlouho.
To je velmi romantické.
Hrozný.
Promiňte.
Zdá se, že jsem ztratil rozum a slušné chování.
Rád se připojuji, kníže Valašský.
Hrabě Draco.
Je mi potěšením vás poznat.
Marie.
Slíbil jsi mi horkou čokoládu.
Ano, ale nejdřív se trochu pobavíme.
Promiň.
Dovolil jsem si připravit úlitby, zatímco čekáme na dnešní představení.
Vynikající.
Mario, není vůbec vhodné navštěvovat pokoj muže, kterého jsme se teprve nedávno setkali.
Neboj se, nepustím tvou ruku.
To je vše!
Co si o tom myslíš?
Je to úžasné.
Nevím jak vy, ale já mám hlad.
Jsem vyčerpaný/á.
Dobře, dobře.
Sedněte si sem, princezno, a já vám přinesu horkou čokoládu.
Děkuji, že jste přijal/a mé pozvání.
Váš byt je jako stvořený pro krále.
Jsem jen princ.
Promiň.
Bydlíš v Paříži?
Žádný.
Daleko na severu a v celé zemi.
Náš život je klidnější.
Máš rád/a ticho?
Vůbec ne.
Miluji přírodu.
Ptactvo.
Stromy.
A vítr, který je nutí zpívat.
Můžu se zeptat, kde bydlíte?
Můj rodinný dům je starý hrad.
Na úpatí Karpat v Rumunsku.
Tam znám jen zimu a samotu.
Miluji zimu.
S jeho drsnou krajinou.
Moji rodiče sní o Andalusii.
Možná vzpomínka na jiný, starší život.
Předpokládám, že ano.
Můžu vám něco ukázat?
Ano.
Je to krásné.
Co je to?
Je to hudební skříňka.
Mnoho lidí si myslí, že jej vynalezli Švýcaři v 18. století.
Ale tenhle jsem našel u obchodního stolu v Konstantinopoli.
Pochází z 15. století.
Označit.
Dal jsem to manželce jako dárek.
Jsi ženatý/vdaná?
Ovdovělý.
Odpusť mi.
Je ti odpuštěno.
A pořád to funguje?
Samozřejmě.
Znáš tuhle melodii?
Zdá se mi to tak povědomé.
Sledoval jsem svou paměť.
Nevím odkud, kdy.
Hledejte dál.
Srdce.
A vaše kůže.
Ve tvé duši.
Chápeš mě, Elisabetto.
Láska.
Jaké kouzlo na mě sesíláš?
Žádný, Nino.
Pronásleduje mě jen vzpomínka na mou ženu.
Moje jediná láska.
A ty se jí tak moc podobáš, že mi to dělá starosti.
Jmenovala se Elisabetta.
A když mě chtěla,
Hrávala tuhle malou melodii, která se ozývala po celém hradě.
Byl to můj signál, abych k ní běžel.
Tohle všechno je velmi dojemné.
Já jsem Mína.
Mina Murrayová.
A za pár týdnů se vdávám.
Ano, samozřejmě.
Odpusťte mi, že vás obtěžuji svými příběhy.
To všechno jsou bolesti, které tvá přítomnost přivedla zpět k životu.
A za to se upřímně omlouvám.
Prosím.
Pane, tohle nemohu přijmout. Je to až příliš vzácné.
Dárek se nikdy nedá odmítnout.
A možná tato melodie oživí nějaké vzpomínky.
Moje!
Přijít!
Za deset sekund to začne!
Ano, jo.
Tři!
Dva!
Je to tady.
Děkuji za úžasný večer.
Je to věčnost, co jsem něco takového poznal/a...
...štěstí.
Je pro vás toto slovo neznámé?
Moje žena si to vzala s sebou.
Tak dobrou noc.
Dobře...
Dobrou noc.
Šarlotko!
Co se ti stalo?
Myslel jsem, že tě už nikdy neuvidím.
Prosím.
Je to lepší, Iris.
Odešel ven.
Co se mu stalo?
Moje?
Víš, kam šel?
Žádný.
Ne tak docela.
Na hrad.
Kde byl držen v zajetí.
A ze kterého se mu zázračně podařilo uniknout s nasazením vlastního života.
A víte, komu patřil jeho hrad?
Žádný.
Mariin velmi dobrý přítel, hrabě Drákula.
Ten, kdo ji nakazil.
A mnoho dalších.
Žádný.
Musíte se mýlit.
Hrabě...
Hrabě je okouzlující.
A...
Potkal jsi ho?
Ano, hrabě...
Je to naprostý gentleman.
Dokonce mě doprovodil až ke dveřím.
On je...
Nevím.
Jak tě našel?
Nevím.
Všechno se to stalo tak rychle.
Marie...
Přišel jsem sem... A ona mi řekla, že jsi ji propustil.
Maria unikla a při tom omráčila tři stráže.
A většinu krve jsem odebral svému úředníkovi.
Moje... Já... Já... Nevěřím, že ona... Posaďte se.
Uklidni se.
Protože to, co ti teď řeknu, bude těžké slyšet.
A ještě víc pochopit.
Ten muž je hematofág.
Živí se výhradně čerstvou krví.
Většinou lidská krev.
Je to upír.
Ano.
On je.
Své oběti kouše obvykle do krku a saje jim krev, dokud nezemřou.
Někteří z nich jsou takříkajíc ušetřeni, ale sami se stanou upíry.
Ach můj bože.
Marie je jednou z nich.
Musím se ujistit, že ty na tom nejsi tak dobře.
Marie... Samozřejmě, že ne.
Nikdy jsem se jí nedotkl, aby mě urazil.
Choval se jako dokonalý gentleman.
K svádění svých obětí používá parfém, jakýsi elixír.
které ničí veškerou vůli a odstraňuje veškeré zábrany.
Takže můžete být pod jeho vlivem a ani si to neuvědomovat.
Já ano.
Silný.
Jo.
Opravdu.
Ale je to snadné ověřit.
Můžu se prosím podívat na váš krk?
Všechno je v pořádku.
Je to zázrak, vážně.
Prosím.
Tudy.
Dobrý večer, pane.
Otec.
Proč, prosím.
Máme děti.
Spíme.
Ano, promiňte.
Děkuju.
Opatrně.
Jo.
Co děláš?
Ani neznám tuhle dvojitou obrazovku.
Nino, neboj se.
Myslím tím bez úhony.
Ano?
Slečno, zdá se mi, že si pamatuji, že jsem měla naprosto jasná pravidla domu,
které zahrnují žádnou hudbu po 20:00 a je po půlnoci.
Prosím, odpusť mi.
Nevšiml jsem si času.
Dobrý.
A teď, pane.
Kdybyste byl tím gentlemanem, za kterého se vydáváte, okamžitě byste z této místnosti odešel.
Chápu.
S pozdravem.
Žádný.
Ne takhle.
Jdi ven, stejnou cestou, jakou jsi přišel.
Co děláš?
Nemůžeš skákat.
Je to až moc vysoko.
Nino, čekal jsem na to, až tě zase uvidím, skoro 400 let.
Takže pokud chceš, abych odešel, můžu.
Ano.
Ne, odejdi.
Žádný.
Zakazuji ti, abys se zabil pod mým oknem.
Takže bys chtěl/a, abych zemřel/a dál?
Ano.
Žádný.
Ano.
Prostě okamžitě slez z vozu.
Lhal jsi mi.
Ani jednou.
Použil jsi k mému svádění šarm, stejně jako svádíš všechny své oběti.
Máš pravdu.
Je to parfém.
Ale nikdy jsem to s tebou nepoužil/a.
Řekl jsem ti, abys pil krev svých obětí.
Je to pravda.
Ale ty nejsi moje oběť.
Jsi můj milovaný/á.
Klid.
Jediná a jediná pravá láska.
Kdo jsi, abys se mnou takhle mluvil/a?
Jsem zatracenej, Nino.
Jsem mrtvý muž odsouzený Boží vůlí k životu.
Proč by tě Bůh tak potřeboval?
Protože mi tě vzal.
Tak jsem ho proklel a opustil.
Kvůli všeobecnému přesvědčení nemám rád krev.
I když ta vaše má lahodnou chuť.
Bez něj bych byl jen odporný starý muž a němé srdce, na které se nikdo neodváží podívat.
To všechno jsou jen slova.
Okouzlující slova, která mě měla oklamat.
Máš pravdu.
Někdy vás slova mohou oklamat.
Vezmi si mé ruce.
Ruce nikdy nelžou.
Řeknou ti pravdu o mně, ale i o tobě.
O tom, kým doopravdy jsi.
A řeknou vám, jak moc si to užili
hladí ti tvář, krk a také boky.
Pamatuješ si, co jsi mi naposledy řekl/a?
Řekl jsi, starej se o sebe, můj princi.
Můj král.
Můj život.
Protože bez tebe nedokážu přežít.
Chci, abys mě vzal/a.
Teď.
Máš celý život před sebou.
A já nabízím jen toto.
Chci, abys byl/a ve svém těle.
Ve tvé krvi.
Prosím, manžele.
Prosím.
Víš?
Ano.
Ta vůně.
Je to stejné jako v nemocnici.
Stejný parfém.
Je tady.
Ach můj bože.
Zbyli.
Ale kde?
Je tam jen jedno místo.
Zdá se, že Minos zmizel.
S ním?
Obávám se, že ano.
Tento muž je ďábel.
Musí být zastaven co nejdříve.
Přesně.
Ale myslíš, že nás budeš schopen dovést k jeho hradu v Rumunsku?
Ano.
Otče, my takhle chodíme do školy bez jakékoli přípravy, bez jakékoli pomoci.
Myslím, že znám někoho, kdo by nám mohl pomoct.
To je vše!
Tak a je to.
Až sem nahoru.
Takže se ti po mně stýskalo?
Samozřejmě, můj drahý.
Modlím se za tebe každý den.
Co se stane?
Je to zázrak?
To je.
Bůh vyslyšel tvé modlitby.
A tady jsem úplně uzdravený a připravený tě milovat po zbytek tvého života.
Jindřich.
Bez tebe jsem se zbláznil.
Ale když tě propustili z nemocnice, požádal jsem je, aby mi dali vědět.
Já vím, já vím.
Odešel jsem sotva před hodinou a přišel rovnou sem.
A úplně jsem zabil... Samozřejmě.
Nenuď mě svými otázkami.
Nejsi nadšený/á, že mě vidíš?
Samozřejmě.
Ach, Henry.
Chyběly mi tvé náruče.
A tvé krásné ruce.
A tvé rty.
Obzvlášť tvůj krk.
Pospěš si.
Jak se opovažujete!
Ježíši, co jsi to udělal?
Nedělej si starosti, nedělej si starosti.
Existuje vysvětlení.
Všechno si můžeme vysvětlit.
Ale ne, já to udělám!
Co si o tom myslíš?
Už jsi to udělal/a?
Můj pes.
Nekřič mi to.
Ale ne, prosím. Přestaň.
Ne - ne, přestaň.
Přestaň, když.
Nenech mě...
Přátelé, princezna Alžběta se vrátila.
Nechte mě s nimi promluvit. Nebudu se mýlit.
Pane, už jsou ti na stopě a brzy s tebou skončíme.
Myslím, že je čas, abys odešel.
Děkuji za váš zájem.
Ale konečně jsme doma.
Není kde jinde být.
Vezmi si tohle.
Myslím, že už vaše služby nebudu potřebovat.
Jdi teď v pokoji.
Myslíš, že nám Bůh odpustí, že se navzájem tolik milujeme?
Bůh je láska. Chápe. A pokud ne, může jít do pekla.
Budou vědět, co to znamená tě probudit, zkus to a zůstaň tady.
Vezmi si tohle!
Támhle. Tam spí ve své rakvi.
V rakvi? To je to poslední místo, kde chci spát.
To všichni vyhrajeme.
Vojáci! Potřebuji s sebou pět dobrovolníků. Odpočiňte si, nestůjte.
To je on. Je uvnitř. Vojáci!
Takhle ho nezabiješ. Nech to na nás, otče. Tentokrát neuteče.
Armády! Sakra!
Říkal jsem ti, že ti ušetřím život. Nenuť mě se vracet k mému srdci.
Hej, pojď tam dolů!
Jdeme na to!
Nebudu!
To je on!
Jdeme na to!
Malá pauza... a jsme zpátky.
Jsi kněz, který pronásledoval můj lid tolik let. Ano. Ale buď ujištěn...
Nepřišel jsem s tebou bojovat. Ne já. Bojuji s Bohem. Jeho služebníci mě nezajímají.
Ne. Nebojuješ s Bohem, synu. Bojuješ sám se sebou.
Ne. Ne, ne. Bojoval jsem a zabíjel v jeho jménu.
Žijeme a dýcháme v jeho jménu. Proč by chtěl, abychom zničili jeho stvoření?
Člověk zabíjí ve svém vlastním jménu. A ty to děláš znovu.
To jsou jen krásná slova. Bůh tě sem poslal, abys mě zabil.
Bůh mě sem poslal, abych tě zachránil.
Takže Bůh mě teď chce zachránit.
Poté, co mi po staletí upírá právo zemřít.
Ale tohle není trest. Tohle je příležitost.
Čiň pokání, Draculo, pro svou spásu.
Ona je moje spása.
Ale ty jsi její zatracení.
Potřebuji ještě trochu času.
Elizabeth, kletba zmizí, když to udělám.
Znovu získáš svou svobodu.
Ale ty jsi moje svoboda. Ty jsi moje svoboda, moje láska.
Ale ty jdeš, já jdu.
Drákula.
Věříš, že ji miluješ, ale očekáváš, že za tebe obětuje život?
Prosím, zachraňte mě.
Tvá duše stále patří Bohu.
Pokud ji opravdu miluješ, nech ji znovu žít.
A vracíte se k Bohu.
Drákula!
Otevři dveře!
Před čtyřmi sty lety jsem se jednoho kněze zeptal, jestli Bůh ušetřil mou ženu.
Neudělal to.
Prosím!
Slyšíš tentokrát mou modlitbu?
Budeš?
Jestli tě slyší, nebo ne?
Jen ty můžeš změnit osud, synu.
Zachraňte ji.
A pak budeš mít věčný pokoj.
Neopouštěj mě, chlape!
Pospěš si, než si to rozmyslím.
Amen.
Žádný!
Vidíš, Zabijáku!
A zítra ti ukážu, co mám, a pak to donesu do Makaji.
Protože tě miluji.
Taky tě miluju.
Já teď?
Kouzlo je zlomeno.
Všechno je teď v pořádku.
Dobrý.
Děkuju.
Brzy se uvidíme.
Ano, ano, ano. Translated by: sakal.sk