Intian metsät -
voivat näyttää siltä kuin kauniit kausiluonteiset metsät missä tahansa.
Mutta ne eivät ole lainkaan samanlaisia.
Niissä on aivan oma taikansa.
Intian metsien sielua ilmentää kaikista upein eläin.
Kuin henki,
se on kaikkialla -
ja ei missään.
Yhtä lailla kunnioitettu kuin pelätty.
Hälytyskellot, varoitus vaarasta kajahtaa aina, kun tiikeri näyttäytyy.
Jokainen metsän olento on yhdistynyt sitä vastaan.
Ambarilla, 3-vuotiaalla naarastiikerillä,
on varmasti yksinäistä elää pelättynä.
Mutta Ambar ei ole enää yksin.
Ambarilla on salaisuus.
Muutaman viikon ikäiset poikaset.
Kaksi,
ei kun kolme,
neljä poikasta.
Epätavallisen suuri pentue, varsinkin uudelle emolle.
Vaikea uskoa, että nämä poikaset voisivat joskus hallita viidakkoa.
Ne piileskelevät kuivuneessa joenuomassa,
ja Ambar ruokkii poikasiaan ainoastaan maidolla seuraavat neljä kuukautta.
Sen poikaset painavat kukin reilun kilon verran,
200 kertaa vähemmän kuin se itse,
mikä tekee niistä haavoittuvaisia.
Saadessaan tarpeeksi maitoa ne kasvavat nopeasti ja niistä tulee vahvoja,
jopa pelottavia.
Mutta Ambarin on saalistettava kaksi kertaa enemmän kuin yleensä.
Ambarin vatsa kurnii jälleen nälästä.
Neljän ruokkiminen on uuvuttavaa.
On epätodennäköistä, että kaikki neljä poikasta selviävät aikuisiksi,
mutta Ambar tekee kaikkensa, jotta niin kävisi.
Ambarin ollessa saalistamassa poikaset tutkivat innokkaasti ympäristöä.
Niiden silmät ovat juuri auenneet.
Niiden koordinaatiokyky on vielä hakusessa.
Ja niiden tasapainossakin -
on vielä parantamisen varaa.
Niiden raidat ovat yhtä yksilöllisiä kuin viivakoodit.
Ja niin ovat niiden persoonallisuudetkin, mitkä alkavat jo näkyä.
Tässä on Ivy.
Kasvin tavoin se tykkää kiivetä.
Toinen vaikuttaa epätavallisen seikkailunhaluiselta.
Tämä on Ravi.
Rauhoituhan.
Poikasista pienin on Charm.
Se on arempi ja pysyy mielellään kaukana ronskimmista sisaruksistaan.
Jäljelle jää enää Golu.
Se on hieman kömpelö -
ja parempi laskemaan rinteitä kuin nousemaan niitä.
Sellaisia on aina yksi.
Niiden tulevaisuus riippuu emosta -
ja siitä, miten hyvin se saa maidon riittämään.
Jossain päin tätä ruohikkoa Ambar saalistaa.
Sen on pysyttävä piilossa saaliiltaan -
ja huomaamattomana myös muilta eläimiltä,
jotka voisivat hälyttää vaarasta.
Sen vaanima kauris on värisokea, eikä se erota oranssia.
Ja sen raidat naamioivat sen muodot.
Se on lähes näkymätön saaliilleen jopa aukealla paikalla.
Lähes näkymätön.
Yhdeksäntoista 20 jahdista epäonnistuu.
Nyt se on paljastunut.
Sen on vaihdettava paikkaa ennen uutta yritystä,
mikä vie sen kauemmas poikasistaan.
Joenuoman turvapaikassaan -
Ambarin poikaset tekevät sitä, mikä nuorilta tiikereiltä sujuu parhaiten,
nukkuvat leikin jälkeen.
Autuutta.
Tiikeripyton.
Suorana nämä käärmeet voivat olla jopa kuusi metriä pitkiä.
Ne ovat viimeinen asia, jonka monet tiikerin poikaset näkevät.
Toisin kuin Ambar, python voi elää kuukausia ilman ruokaa.
Tämä yksilö on erittäin nälkäinen.
Poikaset ovat harvinainen tilaisuus.
Pythonilla on huono näkö,
mutta se voi haistaa Ambarin poikaset ja aistia niiden ruumiinlämmön.
Tämän pitäisi olla helppoa.
Ravi on hereillä!
Sitä ei pelota.
Kerrankin metsän varoitusjärjestelmä on tiikerin ystävä.
Hieno karjaisu, Ravi.
Kaikki ovat turvassa.
Jopa Charm, joka nukkui kaiken keskellä.
Ambarin on jätettävä poikaset ja palattava saalistamaan ruokkiakseen ne.
Se on emon vaikein pulma.
Ja nyt, kun sen poikaset on löydetty,
sen on siirrettävä ne turvallisempaan paikkaan.
Parempi piilopaikka pitää löytää pian.
Shankar on alueen uusi urosjohtaja.
Se karkotti hiljattain Ambarin poikasten isän -
tullakseen tämän viidakon kiistattomaksi kuninkaaksi.
Urostiikerit ovat maailman suurimpia kissoja.
Ja 272 kiloisena se on paljon isompi kuin Ambar.
Shankarin uusi valtakunta kattaa 130 neliökilometriä -
ja sisältää neljän naaraan reviirin, mukaan lukien Ambarin.
Jos se löytää poikaset, se tietää, etteivät ne voi olla sen.
Se voisi tappaa ne.
Ambarin uusi pesä on hyvin piilossa -
ja poikaset voivat piilotella siellä, kun se on saalistamassa.
Saalistus ei ole oikein onnistunut viime aikoina.
Mutta Ambar pystyy vielä tarjoamaan poikasilleen hieman maitoa.
Poikaset ovat nyt kuukauden ikäisiä ja uskaliaampia.
Niiden silmät ovat auki -
ja askellus on varmempaa.
Ivy tykkää yhä korkeista paikoista ja putoaa harvemmin kuin ennen.
Ja Charm, ehdottomasti ryhmän erakko.
Se on muita hiljaisempi.
Ambarilla ei ole suosikkia, se rakastaa niitä kaikkia,
jopa Ravia,
joka joutuu pulaan useammin kuin muut yhteensä.
Tässä vaiheessa on vaikea tietää, mikä niiden piirteistä -
osoittautuu sopivimmaksi elämään Intian metsissä.
Vaikkakin Golun on päästävä pian jaloilleen, jos se meinaa menestyä.
Poikasten luontaiset vaistot antavat niille hyvän alun.
Mutta niillä on paljon opittavaa,
jos ne aikovat menestyä yksinään, kuten on tarkoitus.
Ambar päättää, että ne ovat valmiita naapurustokierrokselle.
Ei kauas, vain pesän lähistölle.
On viidakkokoulun ensimmäinen päivä.
Tiedäthän, että ne näkevät sinut?
Sinutkin.
Ravi johtaa joukkoa.
Tuon oravan on parasta olla varuillaan.
No, ehkä kuukauden tai kahden päästä.
Huulikarhu vie poikastaan kierrokselle.
Jonain päivänä tällä poikasella on tappajan kynnet ja häijy luonne.
Huulikarhun välttäminen on viidakkokoulun perusteita.
Poikasille kaikki on uutta.
Ennen kuin ne tietävät paremmin,
paras katsella kaukaa.
Jänishousut.
Mutta yhtä eläintä niiden on syytä pelätä.
Shankar asettuu uuteen valtakuntaansa.
Se tykkää ottaa rennosti eikä ponnistella helteellä.
Isot urostiikerit karkottavat muut petoeläimet.
Joten joillekin elukoille Shankar on turvallinen hengailupaikka.
Ja se houkuttelee ruokaa.
Mutta tiikerin lähelle hiipiminen pitäisi tehdä varovasti.
Kun kärpäset asettuvat, on sammakoiden ruoka-aika.
Sammakoiden karvainen saari ei pysy aloillaan ikuisesti.
Onko aikaa vielä yhdelle välipalalle ennen kuin Shankar lähtee kierrokselle?
Hupsista.
Aika häipyä.
Avoimet niityt ovat haastava paikka Ambarille saalistaa.
Täällä on vaikea hiipiä saaliin lähelle.
Yllättäen kauriit eivät mene kauas.
Ne yrittävät pitää Ambarin näkyvissä.
Vaanivana petona se on vaarallisempi, kun se on piilossa.
Kauriit seuraavat sen jokaista liikettä.
Se on löytänyt uuden kaurislauman, joilla on päät alhaalla.
Ne voisivat olla kohteita.
Jos kukaan muu eläin ei näe sitä ja hälytä vaarasta.
Kaikkialla on tarkkailijoita.
Joillain niistä on silmät selässä.
Se ei pysty ylläpitämään nopeuttaan,
mutta se kuulee jonkin piileskelevän ruohikossa.
Vihdoinkin, suuri uroskauris, josta riittää sille ruokaa viikoksi.
Se vie ruokansa mukanaan pesään syödäkseen rauhassa.
Se on ahnas.
On vaikeaa syödä tarpeeksi, kun poikaset vaativat niin paljon maitoa.
Kun pikkuiset alkavat syödä kiinteää ruokaa, elämä helpottaa.
Ambar pitää taukoa -
poikasista.
Oho, hikka.
Työssäkäyvällä emolla ei ole hetkenkään rauhaa.
Poikaset oppivat, ettei tiikeriä napata hännästä käsin.
Ei rauhaa, mutta ainakin se voi nyt syödä ja tuottaa maitoa.
Shankar.
Epätavalliset hajut johdattelevat sen Ambarin pesän luokse.
Ruokaa vai poikasia?
Se ei ole varma kumpi, mutta ne ovat sille sama asia.
Ambar tietää, että tämä voi olla vaarallista.
Shankar ei saa löytää sen poikasia.
Se ei pysty tunnistamaan hajua.
Mutta se on vahva.
Poikaset pysyttelevät matalana.
Oppitunti, jonka ne ovat jo oppineet emoltaan.
Shankar suihkauttaa viestin muille.
Tämä alue kuuluu sille.
Ambar tietää minne johdatella Shankar.
Se tarttuu syöttiin.
Kauris on arvokas Ambarille.
Mutta jos ruoka vie Shankarin huomion,
se voi jättää muut hajut pesän lähistöllä tarkistamatta.
Hajut, jotka johdattaisivat sen Ambarin rakkaiden poikasten luokse.
Turvassa toistaiseksi.
Ambarin nopea ajattelu antaa niille hieman lisäaikaa,
mutta Shankar on merkannut tämän alueen.
Se tulee takaisin.
Varastettu ruoka on mieluisinta ruokaa Shankarille.
Kuningas antaa mieluiten alamaisten tehdä raskaan työn,
varsinkin nyt, kun päivät ovat yhä kuumempia.
Kuumuus ja täysi vatsa väsyttävät sitä,
mutta rentoutuminen saattaa osoittautua vaikeaksi.
Mikä on ainoa eläin, joka voi astua tiikerin luolaan -
ja tulla ulos elävänä?
Tiikeri.
Ai, joku ei nukkunut hyvin.
Kuukautta myöhemmin ja viidakkokoulu lähtee tien päälle.
Ambarin mielestä poikaset ovat valmiita sen reviirin tutkimusretkelle.
Se on 21 neliökilometrin alue,
ja käveltyään ja saalistettuaan siellä vuosia,
Ambar tuntee jokaisen kolkan.
Siellä on kauniita metsiä, täynnä saalista -
ja joitain pienempiä saalistajia, jotka väistyvät niiden tieltä.
Siellä on paikkoja, missä väijyä tietämättömiä eläimiä.
Ja avoimia niittyjä,
joissa Ambarin poikaset valmistautuvat saalistamaan nilgauta.
Ja nyt, niiden viimeinen pysähdys,
metsäallas.
Ravi liittyy pienemmän siskon, Charmin, seuraan veden rajaan.
Ivyn ja Golun huomio on muualla.
Onko tuo juotavaa?
Vihreää keittoa?
Poikasten vilvoitellessa niiden energiat palaavat.
Tämä olisi hyvä hetki Charmille ottaa aikalisä.
Ravin pitäisi kiusata jotain kokoistaan.
Charm parka.
Eivätkö kissat muka pidä vedestä?
Ambar nauttii rauhallisista hetkistä ennen kylpyaikaa.
Leikki oli liian rajua Charmin mieleen,
mutta kaikki on hyvin, kun emo antaa sille hieman rakkautta.
Shankar partioi uuden valtakuntansa kaukaisia alueita.
Niin kilpailevat urokset pysyvät kaukana.
Lämpötilat hipovat 38 astetta,
joten se matkaa enimmäkseen öisin -
ja viettää päivät yrittäen pitää valtavan kehonsa viileänä.
Monsuunijokien kaivertama syrjäinen luola on täydellinen piilopaikka tiikerille.
Se on harvinainen silmäys kuninkaan salaiseen maailmaan,
hetki yksin,
kaukana viidakon katseilta.
Kaksi kuukautta myöhemmin luola on käytössä harvoin,
sillä poikaset viettävät yhä enemmän aikaa Ambarin saalistusta seuraten.
Se voisi tappaa kauriin hetkessä, sillä on sille toista käyttöä.
Sen poikaset tarvitsevat harjoitusta.
Tämän ruoan valmistukseen tarvitaan veitsenterävät kynnet,
valtavat hampaat ja kielen, jossa on väkäsiä.
Mutta loppu on sekoitus vaistoa ja harjoitusta.
Poikasilla ei ole paljon aikaa oppien hallitsemiseen.
Noin vuoden kuluttua ne jättävät kodin.
Niiden täytyy taistella kilpailevia tiikereitä vastaan elinpaikastaan -
ja saalistaa oma ruokansa.
Eivätkä saalistustunnit ole alkaneet hyvin.
Siinä linnussa ei ole paljon lihaa, Golu.
Tiikerit eivät syö vihanneksia, Charm.
Ambarilla on vielä paljon töitä näiden kahden kanssa.
Kello käy.
Entä Ivy?
Apinan häntä on yhtä houkutteleva kuin lankakerä kissanpennulle.
Tiikerit nappaavat usein apinoita, mutta kun ne ovat maassa.
Hanumaanien nappaaminen puissa?
Se on paras jättää leopardeille.
Tämä on kunnianhimoista.
Hanumaani ottaa varman päälle ja nousee korkeammalle,
mutta ei viitsi hälyttää vaarasta, mikä on aika loukkaavaa.
Apinat tulevat jopa lähemmäksi katsomaan.
Testi on ohi.
On selvää, ettei yksikään poikasista ole läheskään valmis elämään yksin.
Kuusi kuukautta myöhemmin, Ambarin poikaset ovat paljon isompia.
Tarpeeksi isoja seuraamaan sitä järvelle sen reviirin kaukaiselle laidalle.
Metsän juomapaikat ovat kuivuneet,
ja Ambar tietää järven, jossa on saalista.
Mutta tiikerit eivät hallitse tämä aluetta.
Päästääkseen metsästysmaille niiden on edettävä varovasti.
Tiikerit ovat mestareita maalla.
Mutta vedessä suokrokotiili voi kääntää tilanteen edukseen.
Kylmäveriset krokotiilit ovat nopeampia, kun aurinko lämmittää niitä.
Ambarin poikaset ovat yhä siitä riippuvaisia ruoan suhteen.
Jos krokotiili nappaa sen, ne kuolevat nälkään.
Reitti näyttää selvältä.
Mutta Ambar tietää, että valtavat suokrotiilit voivat piileskellä matalalla.
Vidat kukkivat helteessä houkutellen tusinoittain sambarhirviä.
Ambar oli oikeassa.
Järvi on paratiisi sen saaliille.
Se on sietämätön pulma.
Pulma on ratkaistu.
Se odottaa kunnes hirvi poistuu vedestä.
Tai ehkä se nappaa yhden ennen kuin hirvi on vedessä.
Se jatkaa matkaa.
On niin houkuttelevaa mennä syvemmälle,
mutta sen kokemus pidättelee sitä.
Ambar olisi voinut tehdä pahan virheen.
Arvokas oppitunti poikasille.
Huulikarhuemo näyttää poikasilleen turvallisemman tavan löytää ruokaa.
Termiittien kaivamisen ei pitäisi olla vaarallista.
Mutta jos ryöstää emon sapuskaa,
se tietää tukkapöllöä.
Nuorta karhua on helppo viihdyttää.
Oksa hoitaa tehtävän.
Hei, ole varovainen sen kanssa.
Metsän toisella laidalla viidakkokoulu on käynnissä.
Tiikerinpoikasilla on nyt voimia päihittää useimmat olennot,
paitsi karhut.
Mutta liikkeitä on yhä harjoiteltava.
Ne voivat tehdä sen leikkikentällä.
Jopa Charm on tulossa ulos kuorestaan,
ja siitä on tulossa sosiaalisempi.
Ambar odottaa poikasiaan.
Niiden huomion on vienyt toisen tiikerin haju.
Se ei ole niiden äidin haju.
Ja se on erittäin voimakas.
Shankar on liian kaukana edessä nähdäkseen perheen,
mutta Ambar tunnistaa sen kutsun.
Sen on saavutettava Shankar ennen kuin se näkee poikaset.
Charm on kaukana muista ja pysyy piilossa -
Ambarin yrittäessä käännyttää Shankarin.
Shankar vaistoaa, että Ambar piilottelee jotain.
Shankar voisi tappaa Ambarin, mutta se ei ole sen aikomuksena.
Se haluaa poikaset eikä lopeta yrittämistä.
Ambar ei pysty enää pitämään sitä loitolla.
Sen on toimittava -
nopeasti.
Vaikka poikaset kasvavat nopeasti, ne ovat yhä suuressa vaarassa.
Mutta Ambarilla on suunnitelma.
Se löytää Shankarin tuoksun ja jättää tälle kutsun.
Sen poikasten kasvatus on yhä kesken,
joten se ei ole siitoskykyinen,
mutta Shankar ei tiedä sitä.
Nyt kun se on kutsuttu parittelemaan,
se olettaa Ambarin haluavan poikasia sen kanssa, eikä sillä ole poikasia.
Se on liike, joka voi pitää sen poikaset turvassa, kunnes ne lähtevät kotoa.
Jotta Ambarin suunnitelma toimii, Shankarin on uskottava, että se on yksin.
Huijauksen täydentämiseksi -
Ambarin on oltava Shankarin kanssa ja kaukana poikasista, useita päiviä.
Se on harvinainen tilaisuus kumppanuuteen.
Ambar palaa poikastensa luokse mahdollisimman pian.
Se löytää ensin Ravin.
Ivy on myös siellä.
Mutta Golua ja Charmia ei näy missään.
Metsä on laaja ja vaarallinen eksyneille poikasille.
Koska Ambar ei tiedä mihin suuntaan poikaset menivät,
sillä on suuri etsintäalue.
Se tarkistaa kaikkialta, missä on niiden kanssa ollut.
Viimein se saavuttaa harjanteen, josta on näkymä koko sen reviirille.
Korppikotkia.
Viimeinen, mitä se halusi nähdä, kun kaksi poikasta on kateissa.
Se on nyt vain kahden poikasen emo.
Kahden poikasen kasvatus on helpompaa,
mutta Ambar ei halunnut helppoa elämää.
Synkroniset tulikärpäset valaisevat yötaivaan kutsuen kavereita.
Ja viidakon ilmavirrat täyttyvät tuntemattomista äänistä -
eläinten uuden vuoron sekoittaessa sitä.
Charm, eksyksissä ja yksin, mutta elossa.
Se ei kokenut samaa kohtaloa kuin Golu.
Intialainen yö on vaarallinen nuorelle tiikerille.
Sen pitää olla varuillaan.
Ypöyksin ja kaukana kotoa.
Tämä on kaikin tavoin kartoittamatonta aluetta Charmille.
Sen on oltava sinnikäs -
ja hyödynnettävä kaikkea, mitä se on oppinut Ambarilta,
jos se haluaa selviytyä.
Mutta pahin aika olla kaukana kotoa on lähestymässä.
Joka vuosi, kun Himalajan vuoret tukkivat kostea tuulen,
monsuunipilvet alkavat kerääntyä ympäri Intiaa.
Valtaosa Intian sateesta sataa alle kolmessa kuukaudessa.
Uuden kauden lähestyessä -
Ambarin ja sen jäljellä olevien poikasten on aika jatkaa matkaa -
ja päästää irti Golusta ja Charmista.
Parin päivän aikana maisema loistaa vihreänä -
ja kuivista joenuomista tulee ylitsepääsemättömiä koskia,
jotka estävät tiikerien matkustamisen.
Mitä märempää sitä parempi sammakoille.
Nyt alkavat niiden kosiskelurituaalit.
Täällä viehätysvoima -
riippuu kurnutuksen voimakkuudesta.
Mutta kilpakosijoiden kukistamisessa -
kyse on enemmän jalkojen voimasta.
Nopea lämmittely,
vilkaise muita kilpailijoita -
ja kilpailu alkakoon.
Vaikuttaa siltä, että sääntöjä ei ole.
Viimein vedet laskevat sen verran, että Charm voi jatkaa matkaansa.
Jotenkin se selvisi yksin,
ehkä pyydystämällä pienempiä saaliita tai syömällä raatoja.
Usean päivän jälkeen alkaa näkyä tuttuja maamerkkejä.
Ja järven nurkkauksesta se löytää etsimänsä,
perheen.
Charmista on tullut poissa ollessaan voimakkaampi ja lähes yhtä iso kuin muut.
Se on myös paljon itsevarmempi.
Se ei enää kyyristele Ravin edessä.
Ambarille Charmin paluu -
on herättänyt syvän siteen, jonka se joutui tukahduttamaan.
Sen tyttärellä on lisää opittavaa -
ja Ambar sai toisen mahdollisuuden valmistaa sen elämää varten.
Jälleennäkemisen jälkeen viidakkokoulu jatkuu.
Poikaset harjoittelevat saalistamista päivittäin.
Varovasti.
Hiljaa.
Ei tällä kertaa, Charm.
Ambaria se tosin rohkaisee.
Ivyn vuoro.
Oikeasti?
Poikaset edistyvät.
Shankar on partioimassa -
ja näkee Ambarin poikaset ensimmäistä kertaa.
Se keskittyy Raviin.
Suurimpana urospoikasena se on suurin uhka.
Ambar seuraa ylhäältä käsin, kun Shankar suuntaa sen poikaa kohti.
Ambar pudottautuu alas houkutellakseen Shankarin pois Ravin luota.
Shankarin huomio vaihtuu Ambariin.
Mutta Ravin karjaisu kiinnittää jälleen sen huomion.
Sen pitäisi perääntyä.
Ambar on aivan vieressä.
Se houkuttelee Shankarin pois Ravin luota ja haastaa ison uroksen itse.
Ambar alentaa lämpötilaa.
Sen on suojeltava poikasia,
mutta myös rakennettava liittouma Shankarin kanssa.
Se saattaa hallita tätä maata vuosikausia.
Yksi asia on nyt varmaa.
Ambarin poikaset eivät ole enää salaisuus.
Ravin karjaisu oli koitua sen kohtaloksi.
Ambar ei pysty enää pitämään poikasiaan turvassa.
On aika muuttaa suunnitelmaa.
Ambarin reviirin jyrkänteillä hanumaaneilla on kevättä rinnassa.
Ne lujittavat siteitä, jotka pitävät niiden perheitä yhdessä.
Mutta tiikeriperheessä siteitä testataan.
Muutoksen aika on koittanut.
Ravi ja Ivy luulevat, että tämä on tavallinen päivä,
ja ne lähestyvät Ambaria odottaen osaansa sen kauriista.
Mutta ne oppivat elämää mullistavan asian.
Nyt niille selviää, että emon on oltava julma ollakseen kiltti.
Jotta oppitunti toimisi,
niiden on uskottava, että Ambar tappaa ne,
jos ne tulevat liian lähelle.
Charm tajuaa ensimmäisenä, että se on turhaa.
Ensimmäistä kertaa niiden elämässä niiden emo ei anna niille ruokaa.
Se on silmäys yksinäiseen elämään, joka niitä odottaa.
Tämä on vastoin kaikkea, mitä Ambar haluaa,
mutta se tietää, että ainoa keino pitää ne -
suojassa Shankarilta on pakottaa ne lähtemään.
Ensin viesti ei mennyt perille.
Mutta Ambar tekee asian erittäin selväksi Raville.
Sillä ei ole enää mitään opetettavaa.
Charm lähtee ensimmäisenä Ambarin luota.
Se on nyt puolitoistavuotias.
Se pystyy saalistamaan itse -
eikä saa enää ruokaa emoltaan.
Charm oli pienin ja arin Ambarin poikasista,
mutta se löysi sitkeytensä ollessaan eksyksissä monsuunin aikaan.
Valmistautuessaan lähtöön sen sisarukset tekevät samoin.
Ravi, Ivy kannoillaan -
ja Charm edessä.
Kuka olisi uskonut?
Ambarin pikkuinen näyttää tietä.
Emon ensimmäiset poikaset valmistuvat viidakkokoulusta.
Mutta mitä seuraavaksi?
Poikasten lähtö avaa Ambarille uuden luvun.
Se ei lepää laakereillaan,
vaan aikoo muovata oman tulevaisuutensa.
Se näkee Shankarin partioivan järven rannalla.
Shankar seuraa toista valtavaa urosta.
Huulikarhua.
Karhu on peloton, kuten huulikarhu voikin olla.
Mutta Shankar on myös peloton.
Se näyttää ajattelevan mahdotonta.
Karhun kynnet voivat raadella tiikerin,
mikä tekee huulikarhuista vaarallisimpia eläimiä Intiassa.
Mutta Shankar ei pelkää mitään.
Se raahaa valtavan palkintonsa paikkaan, jossa se saa syödä rauhassa.
Ambar näki kaiken, eikä kavahda karhun tappajaa.
Aikoinaan se olisi piiloutunut Shankarin ollessa niin lähellä,
mutta nyt se lähestyy Shankaria.
Pakenemisen sijaan Ambar asettuu luottavaisesti aloilleen.
Shankar on valmis puolustamaan ateriaansa.
Mutta Ambar laskee suojansa.
Ja Shankar tekee jotain erikoista.
Se tuo karhunsa Ambarille.
Vaikeasti voitetun palkintonsa,
vaarallisimman eläimen, jonka se olisi voinut voittaa,
ja se jättää sen Ambarille.
Viidakon kuninkaalla on toinen puoli.
Ambar on viettänyt puolet elämästään Shankaria vältellen,
mutta nyt se liittyy sen seuraan.
Sillä on aivan erilainen motiivi tälle liitolle.
Se on valmis saamaan tämän poikaset ja perustamaan uuden perheen.
Shankar suojelee näitä poikasia, ja Ambaria niin kauan kuin hallitsee.
Kaksi vuotta kuluu,
monsuunit tulevat ja menevät,
ja Ravi kukoistaa.
Ravilla on oma järviparatiisinsa.
Ei tietenkään Ambarin lähellä, Shankar ei sallisi sitä.
Se raivaa tiensä uudessa valtakunnassa.
Ivy on elementissään,
puun puolessavälissä.
Se osaa nyt saalistaa niissä paremmin.
Noiden apinoiden on syytä olla varuillaan.
Ja Charm, no, senkin elämä on muuttunut.
Sen ensimmäinen poikanen.
Se syntyi vain kuukausi sitten.
Ja tällä pienellä uroksella -
on sisko.
Näillä uusilla viidakkokoulun oppilailla on Charm opettajanaan.
Se opettaa niille kaiken, mitä se oppi Ambarilta.
Uusilla poikasilla on paljon opittavaa Intian taianomaisista metsistä.
Pytonien, krokotiilien ja saalistavien urostiikerien välttelystä -
saaliin pyydystämiseen metsässä, joka yhdistyy niitä vastaan.
Mutta ne ovat Ambarin sukulinjaa,
joten niillä on kaikki mahdollisuudet ansaita raitansa -
ja perustaa omat perheensä.
INTIASSA ON 70 PROSENTTIA MAAILMAN VILLITIIKEREISTÄ.
SUKUPOLVIEN TAANTUMISEN JÄLKEEN TIIKERIEN LUKUMÄÄRÄ ON TUPLAANTUNUT 15 VUODESSA.
NIITÄ ON NYT YLI 3 600.
TÄMÄ ELOKUVA ON OMISTETTU INTIAN KANSALLISPUISTOISSA TYÖSKENTELEVILLE,
JOIDEN HORJUMATON SITOUTUMINEN ON MAHDOLLISTANUT TÄMÄN.
Käännös: Kirsi Markkula