Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support
SERIÁL VYPRÁVÍ DRAMATICKOU FORMOU PŘÍBĚH O MOJŽÍŠOVI A EXODU.
PROKLÁDÁ JEJ KOMENTÁŘEM TEOLOGŮ A HISTORIKŮ POCHÁZEJÍCÍCH Z RŮZNÝCH
NÁBOŽENSKÝCH A KULTURNÍCH OKRUHŮ.
JEJICH VÝKLAD OBOHACUJE VYPRÁVĚNÍ, ALE NEZAHRNUJE NÁZORY VŠECH ODBORNÍKŮ.
Jsem, který jsem a budu, který budu.
Bible vypráví příběh o prostém pastýři, který byl povolán na jistou tajemnou horu
na Sinajském poloostrově.
Cesta je plná nebezpečí a poutníkovo srdce svírá strach. Ale vpřed ho žene
mocná síla, které ještě ani on sám pořádně nerozumí: víra.
Muže pronásledují tajemství jeho minulosti.
Můj bratr. Není Egypťan, patří k nám.
Jsem Hebrejec?
Každým krokem se ocitá blíže k naplnění svého osudu.
Promluvil k němu Bůh.
Neměl jsi ho vodit zpět.
Nepatříš k nim, Mojžíši.
Faraone! Je načase nás propustit.
Vykupitel Izraelitů.
Ukaž jim cestu.
Posel Boží.
Jsem, který jsem a budu, který budu.
BIBLE: PŘÍBĚH O MOJŽÍŠOVI
1. ČÁST: PROROK
V dobách velkého hladomoru se Izraelité, potomci Abrahámovi, usadili v Egyptě. Tam
poté na 400 let upadli do otroctví.
Trpěli celá staletí, ale přesto se jejich řady stále rozrůstaly.
Egyptský panovník se obával povstání a proto nařídil, aby byli všichni novorození
hebrejští chlapci utopeni v Nilu.
Jednoho z nich se ale potají ujala faraonova dcera.
A chlapec vyrůstal u královského dvora. Vedle svého strýce, budoucího vladaře.
Jmenoval se Mojžíš.
Byl to egyptský princ a požíval všech výhod, které mu přinášel život u faraonova
dvora a jeho příslušnost k vládnoucí dynastii. Myslím si ale, že se ve svém
nitru cítil být jiný. Uvědomoval si, že se od ostatních odlišuje.
V Tóře se nedočteme, jaké bylo jeho hebrejské jméno. To je jedna z mnoha
záhad, které jeho život obestírají. Sledujeme příběh, který vypráví také o
tom, jak Mojžíš postupně objevuje svůj pravý původ a také svůj určený osud.
Čas plynul a Mojžíš vyrostl. Jednoho dne viděl, jak nějaký Egypťan bije Hebreje.
Ne! Ne!
Zpátky do práce!
Jsem přesvědčen, že tehdy se v Mojžíšovi probudilo něco vrozeného a on
pocítil soucit. Vcítil se do toho hebrejského otroka, se kterým bylo takto
krutě zacházeno. To byl zřejmě okamžik, kdy Mojžíš zažil určité
probuzení.
Hej, přestaň!
Dost!
Pusť ho.
Říkám, pusť ho.
Ano, pane.
Běžte domů.
Když se o tom doslechl farao, chtěl dát Mojžíše zabít.
Ale Mojžíš před ním utekl.
SINAJSKÁ POUŠŤ
O 3 MĚSÍCE POZDĚJI
Vydal se na východ do midjánské země. Cizinec v cizí zemi. Už nebyl egyptským
princem, ale ještě ani prorokem, který měl osvobodit izraelský lid.
Mojžíš je důležitá postava v judaismu i křesťanství. Je to v podstatě takový Otec
zakladatel. Prakticky všechno, co z Bible znáte, se dá nějakým způsobem vystopovat
až k Mojžíšovi, k jeho životu a působení.
Mojžíš je jedinečný. Je to významná postava judaismu, křesťanství i islámu.
Objevuje se v těchto třech velkých náboženstvích a ve všech je uctíván jako
prorok.
O proroku Mojžíšovi najdeme v Koránu více než sto zmínek. Zaujímá významné
postavení, protože pouze u hrstky proroků je v Koránu popsán celý jejich
životní příběh.
Všechno to, čím si v životě musel projít, jaká úskalí dokázal překonat, a co nakonec
uskutečnil, je stále aktuální i pro nás v dnešní době. Když vidíte jiné lidi trpět,
postavíte se tyranii, nebo budete mlčet? Mojžíš byl prvním bojovníkem za sociální
spravedlnost.
Z vraha Mojžíše se stal Mojžíš osvoboditel. Je to úchvatný příběh.
Koukni. Někdo sem přichází.
Co jsi zač?
Budu pracovat za chleba a vodu.
Můžeš se napít zadarmo.
Komu můžu poděkovat?
Jetrovi. Majiteli studny a knězi naší hory.
A kdo jsi ty?
Jeho dcera.
Sipora.
Když Mojžíš utekl z Egypta, nalezl útočiště u rodiny pasteveckých nomádů,
která se usadila daleko od lidí, v poušti poblíž hory Sinaj. Na tomto místě našel
Mojžíš svou záchranu.
Hostíte nápadníky na naše náklady?
Jenom na naše, Naime. A koho hostíme tě vůbec nemusí zajímat.
Pouštní krysy tu nechceme.
Vypadá to, že umře.
Možná. Ale dva z vás vezme s sebou.
Zab ho.
Až jindy.
Pojď.
Ty ženy viděly v Mojžíšovi něco zvláštního a proto přijaly jeho pomoc.
Poznaly, že jde o člověka, který disponuje sílou a zároveň se mu dá věřit.
V Koránu je zaznamenán úsměvný příběh o tom, jak Sipora, v arabštině nazývaná
Safóra, kráčela před Mojžíšem, když vtom zafoukal vítr a trošku se jí nadzvedla
sukně. Mojžíš se samozřejmě nechtěl dívat, takže přidal do kroku, aby šel před ní a
nic neviděl. Taková galantnost udělala na všechny velký dojem.
Dcery se vrátily ke svému otci a řekly mu, že Mojžíš je silný a získal si jejich
důvěru, protože jim pomohl.
MIDJÁN
Co tě sem přivádí?
Faraon staví město. Lidé musejí buď nevolničit, nebo zaplatit.
Tak jsem šel.
Do pouště?
Tady jsem svobodný.
My nejsme jako Egypťané. Za svou statečnost a za pomoc mým dcerám tu můžeš
zůstat přes noc.
Jetro je jednou z mých nejoblíbenějších postav z celého Mojžíšova příběhu.
Dozvídáme se o něm, že je laskavý, že pomáhá ostatním a dokáže lidi dobře
odhadnout. Nezáleží mu na tom, jestli je Mojžíš Egypťan, Midjánec, nebo něco
jiného. Tento muž mu pomohl a teď potřebuje pomoc zase on. Jetro byl knězem
Midjánců, vyznavačů polyteistického náboženství, kteří byli současníky
starověkého Egypta a následně také Izraele.
V této době ještě žádný monoteismus neexistoval. Všichni věřili, že existuje
více bohů. Šlo jenom o to, kterého budete uctívat vy. Správným termínem je
monolatrie. Monoteisté věří, že existuje pouze jediný Bůh, kdežto
monolatrie znamená, že uctíváte pouze jednoho boha. Uznáváte, že existují také
jiní, ale modlíte se jen k tomu svému.
Pokud bychom měli brát Bibli doslovně, tak Bůh nepochybně říká, že je jediným
božstvem, které by Izraelité měli uctívat. Neprohlašuje ale zcela jasně, že
jiní bohové neexistují.
V Desateru stojí: „Nebudeš míti bohů jiných přede mnou." To si můžeme vyložit
tak, že sice existují i další bohové, ke kterým se modlí jiné národy, ale vy, můj
vyvolený lid, budete uctívat jenom mě.
Ukaž jim cestu.
Máš připravenou postel.
Na co to koukáš?
Kdo žije na té hoře?
Nikdo. Proč?
Na vrcholu hořel oheň.
To není možné. Tam nikdo nesmí. Je to svaté místo.
Tak co jsem to viděl?
Hory hrají v mnoha náboženstvích velmi významnou úlohu jakožto posvátná místa. Na
vrcholcích hor měli přebývat bohové, protože to jsou místa, která jsou blíže
k nebi a je těžké se na ně dostat. Někdy také bývají zahaleny mraky, ve kterých se
může objevit záblesk světla. Když toto spatřil někdo dole v nížině, muselo to na
něj velmi zapůsobit a připadalo mu to jako velká záhada.
Ukaž jim cestu.
Kdo jsem, matko?
Copak to nevíš? Jsi přece egyptský princ.
Proč se ptáš?
Ostatní se mi posmívají, že jsem jiný. Prý nejsem urozený tak jako oni.
Nejvyšší symbol v celé říši. Naší rodině patří od počátku věků. Nikdy nezapomeň,
kdo jsi. Nikdo totiž není urozenější. A už spi.
Můj milovaný Mojžíši.
Nemáme to snadné, co Mahar umřel. Sedm dcer a žádný syn.
Byl to můj nejlepší pastýř.
A co zaměstnat toho cizince?
Kdo riskuje život pro cizí, ten už je jednou nohou v hrobě.
Ale jestli se vrátí do pouště, tak zemře. A vinu poneseme my.
Jsi chytrá jak tvá matka.
Mojžíši, prosím, neodcházej. Můj otec má pro tebe práci.
Mojžíš našel v Midjánu útočiště, a myslím, že tam opět nalezl pokoj a mohl
žít spokojený život.
Bylo to místo, kde se mohl schovat, zatímco po něm egyptské úřady pátraly,
protože byl hledán pro vraždu.
Z egyptského prince se teď stal prostý pastevec. Přišel o svou moc a výsadní
postavení a nyní z něj byl skromný a nenápadný člověk, který se v midjánské
poušti stará o své stádo. A právě tehdy byl Mojžíš povolán.
Ukaž jim cestu.
Nesu ti snídani.
Já už jsem takové značky viděla.
Používají je výběrčí daní.
To ses naučil v Egyptě?
K vedení záznamů?
A také k vyprávění.
A o čem vypráví tohle?
O nás dvou.
Bože z hory!
Pohleď!
Dnes posvětíme sňatek tvých služebníků, Mojžíše a Sipory.
Před majestátem tvého příbytku se naše lidské životy jeví tak křehké a vzácné
jako tento kus skla.
Nechť je spojení těchto dvou lidí před tvým zrakem šťastné…
… a požehnané.
Je zajímavé s kolika různými a zcela odlišnými kulturami přišel Mojžíš během
svého života do styku. Nejprve byl egyptským princem, poté se stal zeťem
midjánského velekněze, a nakonec osvoboditelem Izraelitů.
Domnívám se, že právě tato kulturní rozmanitost, která prostupuje Mojžíšovým
životem, nás může inspirovat i v dnešní době. Protože tento příběh jasně ukazuje,
že mít více než jednu identitu je nejen možné, ale někdy dokonce i nevyhnutelné.
Mojžíš a Sipora založili v Midjánu rodinu. Narodili se jim dva synové. Geršom
a Eliezer.
To, jak pojmenoval svého prvorozeného syna, o něm hodně vypovídá. Mojžíš vybral
jméno Geršom. „Ke gér ha itybe erec noche á." „Byl jsem přistěhovalcem v cizí zemi."
Z toho můžeme poznat, že Mojžíš měl vždy pocit, že nikam nezapadá. Cítil se být
cizincem jak v Midjánu, tak i předtím v Egyptě.
V průběhu následujících let starý vládce Egypta umírá a na trůn usedá
Mojžíšův strýc. Stává se faraonem, nejmocnějším panovníkem tehdejšího světa.
Kdybychom měli faraona, který vystupuje v příběhu o Exodu ztotožnit s nějakým
skutečným historickým panovníkem, možným kandidátem by byl Ramesse Veliký, protože
v Bibli se píše o tom, jak byli Izraelité nuceni stavět dvě nová města.
Jedním z nich bylo Piramesse neboli Dům Ramessův, velké hlavní město, které si
Ramesse nechal postavit v nilské deltě v období devatenácté dynastie.
Poté, co se chopil moci, podnikl několik válečných tažení do oblasti Sýrie
a Palestiny. Dostal se velmi daleko. Dokonce až do Bejrútu v Libanonu.
Období vlády Ramesse Velikého bylo v historii starověkého Egypta významné a
egyptská říše během něj dosáhla vrcholu své moci.
Co říkají znamení?
V říši se vždy najdou vzpurní lidé.
A kde jsou?
V poušti, můj pane. Drží se stranou. Nezaplatili tribut. Bezvýznamní lidé.
I takové lidi musíme poučit.
Jistě, pane.
Proveď zaříkání.
Ať pocítí naši nelibost. A ať za námi přijdou pokorně prosit o odpuštění.
Jak poroučíte, Veličenstvo.
Tvrdě zasahoval proti každému, kdo by mohl jeho království ohrozit. Neměl slitování
a neváhal zabíjet. Záleželo mu jen na tom, aby si udržel své bohatství a moc. Když v
arabštině mluvíte o tyranovi, řeknete o něm, že je „murta fara hin", nebo „ta fara
hana", což znamená, že se chová jako faraon. Tak neblahou pověst si tento
faraon svými činy vysloužil.
Nový faraon má mimo hranice své říše mnoho nepřátel. Největší hrozbu pro něj
ale představuje jeho synovec, který je nyní jen prostým pastýřem v midjánské
zemi.
Geršome! Co jsem ti říkal? Stádo nikdy nespouštěj z očí.
Ano, otče.
Na co ses to díval?
Tři jezdci na koních. Jeli do vesnice.
To museli být Izmaelité.
Ne.
Měli bílé koně.
Je mi ctí hostit tak vzácnou návštěvu. Prosím, nabídněte si, co srdce ráčí.
Děkujeme.
Můj předák.
Toto jsou vyslanci z Egypta.
Poklekni před zástupci krále.
Hned!
Omlouvám se. Je to cizinec.
Měl bys ho poučit.
Starý faraon odešel k bohům a jeho syn je teď nový král.
Každý pouštní kmen je povinen poslat tribut.
Jsme tím velmi poctěni, ale jsme také chudí.
To vaše stádo vypadá, že je zdravé a početné.
Prosím, odpočiňte si u nás.
Musíme už pokračovat dál.
Ale vrátíme se.
Máme dluhy, čím jim zaplatíme?
-Nějak se s faraonem dohodneme. -S tímhle ne.
Ty ho znáš?
Vrahu.
Odejdi.
Dej mi pokoj!
Přestaň! Dost!
Mojžíši! Mojžíši!
Jsi tady už hodně dní. Vrať se domů.
Já patřím sem.
Čekají na tebe tví dva synové a tvá manželka.
Nezasloužím si je.
A myslíš, že tímhle nám pomůžeš?
Ukaž jim cestu.
Neřekl jsem ti o sobě všechno.
Vyrůstal jsem jako princ v královském paláci.
Jako princ?
Proč jsi mi to neřekl?
V poušti nemají Egypťany v lásce.
Celou dobu jsi nám to tajil?
Kdyby to tvůj otec věděl, nedovolil by mi zůstat.
Zabil jsem muže.
Jednoho dozorce.
A proto jsi odešel z Egypta?
Aby ses vyhnul trestu?
Nejen kvůli tomu. Zjistili by, co jsem vždycky věděl.
Že k nim vlastně nepatřím. A nepatřím ani k vám.
-Tak kdo tedy jsi? -To nevím.
Ale chci to zjistit.
Na hoře se objevilo znamení. Musím tam jít.
Nikdo tam nikdy nebyl. Co když se už nevrátíš?
Miluji tě nade vše.
Bůh nás může povolat různými způsoby.
Někdy k tomu dojde, když musíme překonávat útrapy, ale jindy jde třeba zase o to, že
se vzdáme pohodlného života, na který jsme doposud byli zvyklí. A právě o tom je
Mojžíšův příběh.
CELISTVÉHO EVANGELIA
Bůh si povolá toho, koho on uzná za vhodného. Nevybavím si asi ani jedinou
postavu z Bible, tedy kromě Ježíše, která by neměla nějakou výraznou charakterovou
vadu nebo negativní vlastnost. Někdy je to až zarážející. Ale Bůh se na takové
případy specializuje. V Bibli se mnohokrát píše o tom, jak Bůh vzal něco,
co bylo rozbité a nejen že to opravil, ale ve výsledku tomu dal ještě mnohem
vyšší účel.
Zuj si obuv.
Kdo jsi?
Toto je svatá půda, Mojžíši. Zuj si obuv.
-Co ode mě chceš? -Konej, jak pravím.
Jsem, který jsem a budu, který budu. Bůh Abrahámův, Izákův a Jákobův. Bůh
Izraelitů. Bůh všeho bytí. A ty jsi tím, kým jsi. A tím, kým budeš. Mým poslem.
V hebrejské bibli se zcela jednoznačně uvádí, že lidské bytosti nemohou Boha
spatřit, ani se přímo fyzicky nacházet v jeho blízkosti. Existuje však jedna
výjimka z pravidla. A tou je Mojžíš.
Jsi vážně Bůh?
Jsem, který jsem a budu, který budu.
Máme tu hořící keř, který ale plameny nestravují. Židovský filozof Filón, který
byl Kristovým současníkem, si to vykládá jako alegorii. Prý jde o symbol zotročení,
které izraelský lid pohltilo jako oheň, ale nestrávilo ho. Lidé se nenechali
zlomit.
Už dlouho tě pozoruji, Mojžíši. Hledáš odpovědi na své otázky. Přivedl jsem tě
sem, abych ti zjevil tvé poslání. Vrať se do Egypta. Tam přesvědčíš Hebrejce, aby tě
následovali. A po faraonovi budeš mým jménem požadovat jejich propuštění.
Faraon je nikdy nepropustí.
Neposlechne vás. Proto na něj dolehne má ruka.
Ale proč mám jít za Hebrejci?
Nejsem ani vůdce, a ani řečník.
Než nalezneš svou cestu, bude za tebe mluvit tvůj bratr Áron.
Můj bratr?
Běž do Egypta. Ohlaš se tam Hebrejcům jako můj posel. Sdělím ti své jméno.
Jméno, pod kterým jsem znám. A oni poznají, že hovoříš za mne.
Ehje ašer ehje.
Mojžíš si není jistý, jestli lidi přesvědčí. Bůh mu ale říká: „Dobře. Neboj
se, řeknu ti své jméno." A to zní: „Ehje ašer ehje." „Budu tím, čím budu." Nebo
„Stanu se tím, čím se stanu." To je dost zvláštní jméno. Jeho jméno je sloveso. Bůh
je sloveso.
Nevybral sis toho pravého.
Já nejsem dobrý člověk.
Zvolil jsem si tebe,
Mojžíši.
MIDJÁN
Siporo! Siporo! Musíme jít.
-Viděl jsem Boha. -Boha? A kterého?
Boha Hebrejců. Boha všeho. Dal mi úkol. Sbal věci pro sebe a děti, odcházíme.
Hospodin Mojžíšovi v Midjánu řekl: „Jdi, vrať se do Egypta, neboť všichni, kteří ti
usilovali o život, zemřeli."
SINAJSKÁ POUŠŤ
Mojžíš tedy vzal manželku a syny, posadil je na osla a vydal se zpátky do Egypta.
Zabloudili jsme.
Bůh nám ukazuje cestu.
Za tři týdny budeme v Gošenu.
A potom co?
Půjdeme do jednoho hostince. Tam bude čekat můj bratr Áron.
Bratr, o kterém ti řekl Bůh. O kterém nevíš, že existuje.
Božímu slovu věřím.
A když ho nenajdeme? Když v Gošenu nebude? Tak se vrátíme domů?
-My ho najdeme. -Můj bratr tam bude.
-A co když tam nebude? -Můj bratr tam bude!
A když ne, tak co potom?
Podej mi maso.
Já v toho tvého Boha nevěřím.
-Ale Hebrejci trpí. -Já věřím v naši rodinu.
A já jsem tvůj muž!
A s tvou pomocí s tím něco můžu udělat.
Mojžíš se řídí pokyny od Boha a putuje přes poušť, aby se setkal se svým bratrem
Áronem.
Jak vlastně chceš svého bratra poznat?
Ten?
Sedni si.
Rychle.
Vy taky.
Ve snu jsem slyšel hlas, který mi řekl, že se tady s tebou mám setkat.
Jak víš, kdo jsem?
Znám tě celý tvůj život.
Jsem Áron, syn Amramův.
Hebrejec.
Jsem tvůj bratr.
Jsem Hebrejec?
Je to velice podivný a pohnutý příběh.
Když jsem byl malý chlapec, faraon si všiml, jak řady Hebrejců neustále
narůstají, a bál se, že jednou převezmou vládu nad jeho říší. Nařídil, aby všichni
novorození hebrejští chlapci byli zabíjeni.
Když to vraždění začalo, ještě jsi nebyl na světě.
Podej mi to.
Kromě pár lidí patřících k pouštním kmenům, kteří jsou zmiňováni na začátku
první kapitoly, jsou prvními dvěma jmenovanými postavami v Exodu porodní báby
Šifra a Pua. A ty se kupodivu rozkazu egyptského faraona, nejmocnějšího člověka
tehdejší doby. Odmítají splnit to, co jim faraon nařídil. To je vlastně první
popsaný případ občanské neposlušnosti.
V knize Exodus jsou popisovány jako „Mi jal dot ha ivriot", což může znamenat buď
„porodní báby Hebrejců", nebo „hebrejské porodní báby". Z gramatického hlediska
nelze určit, který význam je ten správný. Tyto ženy tedy ani nemusely být Hebrejky,
ale stejně kvůli Hebrejcům riskovaly své životy. Neuvědomovaly si, co tím uvedly do
pohybu. Ale my to víme. A přijde mi opravdu dojemné, jak tento příběh
naznačuje, že proces vykoupení člověka může ve větším měřítku začít už tehdy, kdy
v sobě lidé najdou odvahu a dokážou se statečně postavit jeden za druhého.
Naše matka Jochebed tě porodila v tajnosti.
Podle Midraše se v okamžiku, kdy přišel na svět, celá místnost zalila
jasným světlem. A když matka dítě spatřila, viděla, že je dobré. V
hebrejštině „Etere o tó ki toufu." „Viděla, že je dobrý." A výraz „že je to
dobré", jsme naposledy slyšeli v první kapitole knihy Genesis. Setkáváme se s ním
poprvé od doby, co byl během sedmi dní stvořen svět. Poznala, že je výjimečný.
Musí ho někam ukrýt, aby ho ochránila.
Egyptští vojáci procházeli v Gošenu dům od domu. Vymysleli jsme, jak tě zachránit.
Víme, že je v domě dítě.
Už jdou. Už jdou.
Árone, schovej se. Vlez si dovnitř, pospěš si.
Měl jsem na tebe dohlížet. A skrýt tě před nimi.
Říkám vám, to dítě nepřežilo.
Ale kde je teď?
Včera jsme ho pohřbili.
Proč nenecháte matku v klidu truchlit?
Počkat. Počkat.
Slyšíte?
Pevně jsem tě stisknul. Bál jsem se, že nás prozradíš.
Vrátíme se.
Jdeme!
Ne! Ne! Ne, ne, ne! Ne! Ne!
Zatím jsi byl v bezpečí. Ale věděli jsme, že egyptští vojáci se jednoho dne
opět vrátí.
Připadá mi velmi zajímavé, že v prvních kapitolách knihy Exodus je věnován tak
velký prostor vyprávění o chytrosti a odvaze těchto žen, které se svými činy
postavily proti útlaku státní moci.
Některé z nich byly Hebrejky a některé nejspíše ne. Všechny projevily obrovskou
statečnost, když se vzepřely faraonovu nařízení a jeho zákonům.
Mojžíšova matka musela učinit nesmírně obtížné rozhodnutí. Vložila své dítě do
ošatky a tu pak poslala po proudu Nilu. To je akt čirého zoufalství.
Bože.
Modlila se k Bohu, aby na světě byl ještě někdo, kdo není úplně zkažený. A doufala,
že někdo takový její dítě najde. Je to srdcervoucí příběh.
Naše matka tě poslala po vodách Nilu. A nevěděla, jaký osud tě čeká.
Dařilo se jim schovávat ho tři měsíce. Po třech měsících vyrobili malou archu, v
hebrejštině nazývanou „teva". Stejným slovem se označuje také Noemova archa.
Tato „teva" byla vymazána smolou stejně jako Noemova archa. Máme tu dva podobné
příběhy. Jeden v prvních kapitolách knihy Genesis a druhý na začátku Exodu, kdy se
také má udát něco velikého a hraje v tom roli „teva".
V této „tevě" připlouvá někdo, kdo bude reprezentovat nový začátek.
Město Piramesse.
Rozrostlo se.
Je to netvor živící se lidskou krví.
Naší.
Bude to velkolepé.
Jsi příliš pyšný, bratře. Náš otec postavil Amonovi chrám, aby si ho všichni
pamatovali po celé věky. A ty jeho jméno necháš odtesat a nahradíš ho svým?
Dal sem své jméno dřív, než byl chrám dokončen.
Ale lidé na něj vzpomínají s láskou.
Otec byl tyran. Vraždil hebrejské děti, protože se bál povstání.
Hamane, kdo tvoří naši pracovní sílu?
Pětinu Egypťané, pane, pětinu váleční zajatci, a zbytek Hebrejci.
Jsou to naši nejlepší dělníci. A on je zabíjel. Protože se k smrti bál vzpoury.
Já nejsem jako můj otec.
Naše nové město poroste až do nebes.
K věčné slávě našich bohů.
Ve starověkém Egyptě neexistovalo otroctví, jak ho známe.
Ale měli tam válečné zajatce a různé druhy sluhů. Ti vykonávali nucenou práci.
Pro egyptské panovníky to byla běžná praxe.
Na otrocké práci byla postavena ekonomika celé země. A když tedy Mojžíš
řekl: „Propusť můj lid", faraon a všichni Egypťané se přirozeně ptali: „A kdo pak
bude pracovat? Kdo pro nás bude dělat to, co je potřeba?" Bylo to jako v roce 1863,
kdy bylo vydáno Prohlášení o emancipaci, a lidé se ptali: „Když propustíte otroky,
kdo bude sbírat bavlnu?"
Gošen se nachází na okraji města Piramesse.
Před čtyřmi staletími se zde usadil Abrahámův vnuk a pravnuci, které z Kanaánu
vyhnal hladomor.
Faraon řekl: „Přiveďte je sem, ať se tu usadí." Časem ale Izraelité nabývají na
síle. Egypťané si říkají: „Jejich řady se rozrůstají, mají svou vlastní identitu a
nezapadají mezi nás. Musíme si je hlídat." Začíná tedy proces jejich
zotročení. Nestalo se to ze dne na den, docházelo k tomu pozvolna. Byla jim
postupně odebírána práva a za nějakou dobu už si lidé ani nepamatovali, jak vypadal
život předtím.
Ahoj.
Miriam.
Náš bratr Mojžíš.
Neměl jsi ho vodit zpět.
Pojď. Neboj se. Neboj. Pojďte dál. Pojďte, prosím.
Musíte mít žízeň.
Podej mi to. Pojď sem na chvilku. Chci ti něco ukázat.
-Dáme si něco k jídlu? -Napijte se a běžte.
Co jste měli?
Tak to chtěla matka.
Naslouchej mu, Miriam. Promluvil k němu Bůh.
Ve snu chodí Bůh k nám všem.
To nebyl sen.
Mluvil jsem s ním na hoře. Řekl mi, abych odvedl náš lid zpět do Kanaánu.
Každý ví, že náš Pán k nikomu nepromluvil už stovky let.
On mluví pravdu.
Hebrejci žili v Egyptě už 430 let a po většinu toho času byli v otroctví. Jak se
v průběhu tohoto staletí trvajícího utrpení proměnil vztah izraelského lidu k
jeho Bohu? Dokázali si lidé i v dobách nejhorší poroby zachovat svou víru? Nebo
ztratili naději? Přestali postupně věřit příběhům o svém prapředku Abrahámovi a
slibu, že jednou budou žít svobodně ve své zaslíbené zemi? Řekli si, že nic z
toho vlastně není pravda? Tóra o tomto bohužel mlčí. Ale zaráží mě jedna pasáž,
kde Bůh Mojžíšovi říká: „Slyšel jsem úpění synů Izraele a připomněl jsem si
svou smlouvu." Vždycky, když ji čtu, tak si řeknu: „Proč až po takové době?"
Matka.
-Matko. Pomůžu ti. -Nikoho nepoznává.
Můj maličký Mojžíš. Konečně ses mi vrátil.
Děkuji ti, Pane. Děkuji. Děkuji. Děkuji ti, Bože. Děkuji.
Neříkej to předákům. Ti se chtějí zavděčit Egypťanům. Zatím svolej jenom
starší.
Mojžíši, pak k nim můžeš promluvit.
Já ne. Áron.
V Koránu stojí, že když Mojžíš mluvil na hoře s Bohem, řekl mu: „Pane, obávám se,
že jazyk můj se nerozváže. Bratr můj, Áron, má jazyk výmluvnější než já. Pošli
jej se mnou jako oporu." Doslova tam stojí, že Mojžíš má zauzlovaný jazyk. To
se dá ale vykládat různě. Mohlo jít o opravdovou vadu řeči, nebo jen o strach,
který mu bránil se správně vyjádřit. Možná se jen bál před faraona předstoupit,
protože nebyl tak dobrý řečník jako Áron.
Je to skutečně dojemný okamžik, protože Mojžíš vlastně říká: „Jestli mám tak těžký
úkol zvládnout, budu potřebovat pomoc." Bůh ho vyslyší a Áron je pak povýšen na
proroka. Stojí Mojžíšovi po boku a pomáhá mu naplnit jeho poslání.
Toto je Mojžíš. Můj bratr. Není to Egypťan, patří k nám.
A přináší nám poselství.
Jaké poselství?
-Dátan. Hlavní předák. -On se vrátil?
Vzpomínáte si na něj?
Vždy byl dobrý člověk. Ještě jako Egypťan zabil dozorce, který bil Bukkiho.
Vzpomínám si na něj.
A Bůh,
náš Bůh,
Bůh Abrahámův k mému bratrovi promluvil a poručil mu, aby nás zbavil jha a odvedl do
země našich praotců.
A řekl mu jak?
Ať nám to řekne.
Požádáme faraona, aby nás pustil z města. Nás všechny. Řekneme mu, že musíme
obětovat našemu Bohu. A že naše obětiny by Egypťany pobouřily. Faraon nás pustí na
tři dny do pouště. A v nestřeženou chvíli utečeme.
Synu Amramův, rád bych tvému bratrovi uvěřil. Ale faraon se té vaší žádosti jen
vysměje.
Můj bratr hovořil s Bohem.
Řekl, že vás mám vysvobodit.
Mám všechny odvést. A když mi to poručil Bůh, tak to udělám.
Mojžíši.
A řekl ti své jméno?
Ano. Řekl mi ho.
Jméno našeho Pána se předává z pokolení na pokolení, abychom ho znali právě v
takovýchto časech.
Serach.
Řekli: „Poradíme se s tou starou paní Serach Bat Ašer. Zná Mojžíš ta tajná
slova?"
Znáš to jméno, že ano?
Znáš ho od své matky.
Ano, znám.
Pokud to jméno bude znát i Mojžíš, pak opravdu mluvil s Pánem.
Mojžíši.
Bůh je s námi.
A ona řekla: „Ano. Zná ta slova. Slova, která znamenají spásu. Mluví pravdu. Je to
náš vykupitel. Prorok vyvolený Bohem."
Už to asi neutajíme.
Je to pravda, že se náš Pán vrátil?
Co ti říkal?
Ukaž cestu.
Je to jediný pravý Bůh. To on ochránil Josefa, když byl zrazen svými bratry. To
on mu pověděl, že jednoho dne se jeho kosti navrátí do kanaánské země. A byl to
on, kdo uzavřel smlouvu s Abrahámem, Josefovým pradědem.
A my jsme s ním napořád ve svazku.
To Abrahám zápasil s Bohem?
Ne. To byl Jákob, Josefův otec. Potkal Boha v noci a zápasili až do rána. Nechtěl
Boha nechat odejít, dokud mu nepožehná. Pán mu pak požehnal a pojmenoval ho
Izrael. To znamená „Vítězný s Bohem".
Jak tedy vypadá naše zem?
Opravdu nastala potopa?
A to s těmi zvířaty?
Ano, byla potopa. A zachránil nás jeden muž. Noe. Postavil archu.
A jak dlouho ta potopa trvala?
Čtyřicet dní a nocí.
Jak vznikl svět?
Stvořil ho Bůh. Za šest dní.
Vyprávěl o Adamovi a Evě, o Noemovi, Izákovi a Izmaelovi, Jákobovi a Ezauovi.
Muž, který z Egypta odešel jako uprchlík, se domů navrátil jako prorok.
Jak jsi věděla, že ho znám?
Jsem porodní bába. Máme k Bohu blízko. Cítím jeho blízkost při zrození i smrti.
Ale své vlastní děti nemáš.
Když jsem měla věk na vdávání, ještě pořád chlapce zabíjeli.
Raději pomáhám druhým.
Támhle jsi byl.
Poblíž zahrad ženského paláce. To tam tě princezna našla.
Jak to víš?
Já jsem to zařídila.
Mojžíšova matka řekla jeho sestře jediné slovo: „Následuj ho." V arabštině je to
jen jedno slovo. Musela být hodně odvážná, když se za tím dítětem vydala.
Šifro, Šifro, musím ti něco říct.
A byla i chytrá, protože vymyslela způsob, jak svého bratříčka dostat zpět k
jeho biologické matce.
Odpusťte, má paní. Mohla bych být kojnou pro princeznino dítě.
Princezna, faraonova dcera, se jí nikdy nezeptala, co je vlastně zač. Nejspíš
nevěděla, že to je pravá matka toho nalezeného dítěte.
Jeho biologické matce je tedy osudem dopřáno kojit své vlastní dítě a Mojžíš je
tak první dva až tři roky svého života vychováván v mateřské náruči. To znamená,
že svůj „mamalašen", svůj mateřský jazyk, slýchával už jako nemluvně. Matka
mu nejspíš zpívala ukolébavky v hebrejštině. Dokážu si představit, že mu
nějaká taková píseň mohla utkvět někde hluboko v podvědomí.
Hrozně se mi líbí, že tento příběh začíná ženou, která se stará o své dítě. Kdo by
si pomyslel, že příběh o velké revoluci začne něčím tak něžným, jako je matka
kojící své miminko?
Bděla nad tebou vyšší moc. Vždycky. Poslala tě pryč a přivedla zpět.
Ty jsi náš prostředník. Ten, jenž kráčí středem.
Zítra tam bude s faraonem i má matka.
Faraonova sestra není tvá matka.
Ne, není, ale také je.
Někdo se vrací, má paní. Z daleké cesty.
Cizinec.
Ale přesto vás dobře zná.
Zbledla jste, má paní. Co se děje?
Můj syn se vrátil.
Je to Mojžíš.
Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support