Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support
Denne serie er en dramatisk udforskning af historien om Moses og eksodus.
Den inddrager synspunkter fra teologer og historikere
fra forskellige religiøse og kulturelle baggrunde.
Deres bidrag skal berige fortællingen,
men bør ikke ses som konsensus.
Jeg er, hvad jeg er,
og hvad jeg vil blive.
Bibelen taler om en ydmyg hyrde,
der kaldes til et mystisk bjerg
et sted på Sinai-halvøen.
SINAIBJERGET
Rejsen er farlig.
Og han er ramt af frygt.
Men en stærk kraft, han endnu ikke forstår,
trækker ham fremad.
Tro.
Manden har en hemmelig fortid med sig.
Min bror, ikke en egypter, men en af os.
Er jeg hebræer?
Hvert skridt får ham tættere på hans sande skæbne.
Gud har talt til ham.
-Du skulle ikke komme med ham. -Du er ikke en af dem, Moses.
Jeg må give slip på mit folk.
Israelitternes befrier.
Vis dem vejen.
Guds sendebud.
Jeg er, hvad jeg er, og hvad jeg vil blive.
TESTAMENTE: HISTORIEN OM MOSES
DEL 1 - PROFETEN
I en tid med stor hungersnød
bosatte israelitterne, efterkommerne af Abraham, sig i Egypten…
…hvor de var slaver i 400 år.
De led i århundreder, men de blev flere og flere.
I frygt for de ville gøre opstand mod ham,
beordrede kongen, at alle hebraiske drengebørn
skulle druknes i Nilen.
Han adopteres hemmeligt af Faraos datter…
…og vokser op i det kongelige hof
sammen med sin onkel, den kommende konge.
Han hedder Moses.
Selvom han var en prins af Egypten og modtog fordelene ved Faraos hus
og voksede op der og var et medlem af den kongelige familie,
så vidste han, at han var anderledes.
Han vidste, han blev født anderledes.
Toraen fortæller os ikke, hvad hans hebraiske navn var.
Det er et af mysterierne i hans historie.
Og det er også en historie om, at Moses i bidder opdager
sin identitet og sin skæbne.
ANDEN MOSEBOG 2:11
"Tiden gik, og Moses blev voksen,
og han så en egypter slå en hebræer."
Nej!
Kom i gang!
Jeg er overbevist om, at Moses havde en medfødt ånd i sig,
der identificerede med undertrykkelsen,
som denne hebraiske slave oplevede på det tidspunkt,
og jeg tror, han indså noget der.
Dig! Stop!
Stop!
Lad ham gå.
Lad ham gå, sagde jeg.
Javel.
Dagen er forbi!
ANDEN MOSEBOG 2:15
"Da Farao fik nys derom,
søgte han at komme Moses til livs."
"Men Moses flygtede fra Farao."
SINAI-ØRKENEN
TRE MÅNEDER SENERE
Han vandrer østpå i ørkenen imod Midjan.
En fremmed i et fremmed land.
Ikke længere en egyptisk prins
og endnu ikke profeten, der vil befri israelitterne.
Meget af den jødekristne religion afhænger af Moses. Han er en grundlægger.
Alt det, du måske ved om Bibelen, kan på en eller anden måde
spores til Moses, hans liv og hans kald.
Moses er unik i den jødekristne-islamiske tradition,
fordi han optræder i alle tre.
Han har opnået ære som en profet i alle tre.
Profeten Moses nævnes op til 100 gange i Koranen.
Så det er meget unikt, fordi meget få profeter
får hele deres livshistorie fortalt i Koranen.
Alt om hans liv, hvad han gik igennem, hans udfordringer
og handlinger, det hele er relevant for os i dag.
Hvad gør du, når du ser, andre lider? Gør du noget eller tier?
Social retfærdighed? Det begyndte med Moses.
Morderen Moses til befrieren Moses.
Det er en fascinerende historie.
Se. Der kommer nogen.
Hvem er du?
Jeg vil arbejde for brød og vand.
Du må drikke gratis.
Hvem kan jeg takke?
Jetro, brøndens ejer. Bjergets præst.
Jeg mente dit navn.
Hans datter.
Sippora.
Efter Moses flygter fra Egypten,
ender han hos den her nomadiske pastorale klan
ude i ørkenen nær Sinaibjerget.
Det er der, Moses reddes.
Har I gæster på vores regning?
Vores regning, Naim.
Og vores gæster angår ikke dig.
Ørkenrotter er ikke velkomne.
Ham her vil gerne dø.
Måske, men han vil med glæde tage jer to med sig.
Dræb ham.
Ikke i dag.
Kom.
Kvinderne ser noget særligt i Moses,
for de tager imod hans hjælp.
De ser styrke og tillid i ham.
I Koranen er der en sjov historie, hvor Sippora…
På arabisk er det Sephora.
Hun gik foran ham,
og så blæser vinden, og hendes kjole løftes lidt.
Og Moses vil selvfølgelig ikke kigge på hende.
Så han går foran hende, så han ikke kigger på hendes ryg.
Hans galanteri imponerede dem.
Døtrene tog tilbage til deres fædre
og fortalte ham, at Moses, den pålidelige og stærke, hjalp os.
MIDJAN
Hvorfor er du i Midjan?
Vores farao bygger en by.
Folk skulle være i livegenskab eller betale skat.
-Så jeg gik. -Ud i ørkenen?
-Der kan en mand være fri. -Vi gør ikke som i Egypten.
Men på grund af din tapperhed på min datters vegne
må du gerne overnatte.
Jetro er en af mine yndlingspersoner i hele Moses-sagaen.
Vi ved, at Jetro er hengiven,
at han giver husly, at han er en god menneskekender.
Han er ligeglad med, om den her fyr er egypter eller midjanit,
eller hvad han nu er.
Han gjorde noget for at hjælpe, og han er i nød.
Jetro er en præst for det midjanitiske folk.
De var et polyteistisk folk,
der levede på samme tid som Det Gamle Egypten
og som Det Gamle Israel.
Jeg tror ikke, der rigtig var monoteister dengang.
Stort set alle troede på, at der fandtes mange guder.
Men hvilken en tilbedte du?
Udtrykket er monolatri. Ikke monoteisme, hvor du kun tror, der er én gud.
Monolatri betyder, du kun tilbeder én gud.
Du anerkender andre guders eksistens.
Men du tilbeder kun en.
Hvis du tager Bibelen helt bogstaveligt,
så gør Gud det fuldstændig klart,
at han er den eneste gud, som israelitterne bør tilbede.
Han gør det ikke nødvendigvis klart, at han er den eneste gud.
I de ti bud siger han:
"Du må ikke have andre guder end mig."
Det kan man fortolke,
som at der er andre guder, og andre mennesker tilbeder dem,
men I, mit udvalgte folk, må kun tilbede mig.
Vis dem vejen.
Din seng er klar.
Hvad ser du?
Hvem bor på bjerget?
Ikke nogen. Hvorfor?
Jeg så et bål på toppen.
Det er umuligt.
Det er helligt. Ingen må gå derop.
Hvad så jeg så?
Bjerget er et meget vigtigt sted i mange religiøse traditioner.
Folk forestiller sig, at der er guder på bjergtoppene,
fordi en bjergtop ligger højt oppe og er svær at nå
og måske er skjult af skyer,
hvorfra man af og til så lysglimt.
Du kan se, hvordan det kan imponere nogen, der bor nede på landjorden,
fordi det er mystisk.
Vis dem vejen.
Hvem er jeg, mor?
Sikke et spørgsmål fra en dreng. Du er en egyptisk prins.
Hvorfor?
De andre drenge gør nar ad mig. De siger, jeg er anderledes.
At jeg ikke er kongelig som dem.
Landets højeste symbol.
I vores familie siden tidernes morgen.
Glem aldrig, hvem du er.
Du er så kongelig som den mest kongelige.
Sov.
Min kære Moses.
Det har været hårdt for os, siden Mahar døde.
Syv døtre og ingen søn.
Han var min bedste hyrde.
Hvorfor ikke give den fremmede jobbet?
En mand, der ofrer sig for fremmede, er halvt forelsket i døden.
Hvis han går tilbage til ørkenen, vil han dø.
Det er vores ansvar.
Du har din mors list.
Moses!
Du må ikke rejse.
Min far tilbyder dig et job.
Midjan var et tilflugtssted for Moses,
og det var et tilflugtssted, hvor han oplevede komfort og bekvemmelighed.
Her kan han holde lav profil,
mens de egyptiske myndigheder leder efter ham,
fordi han er eftersøgt for mord.
Han går fra at være en egyptisk prins til at være en hyrde.
Han er gået fra at være en høj og mægtig person
til at være en ydmyg og obskur skikkelse.
Han passer en flok i ørkenen i Midjan.
Og det er der, han hører kaldet.
Vis dem vejen.
Jeg har morgenmad med.
Jeg har set lignende tegn før.
Skatteopkræverne benytter dem.
Har du lært det i Egypten?
-Til journalføring? -Og til at fortælle historier.
Og hvilke historier fortæller de?
Din og min.
Bjergets gud.
Vær vidne.
I dag indvier vi ægteskabet mellem dine tjenere Moses og Sippora.
Ved siden af din boligs majestæt
er vores liv ingenting.
Så skrøbelige og sjældne som dette glas.
Må dine tjeneres forening
være god i dine øjne.
Og bære frugt.
Det er spændende at tænke på,
at Moses var i kontakt med så mange forskellige kulturer og traditioner.
Han var en egyptisk prins og svigersøn til ypperstepræsten i Midjan.
Han var israelitternes befrier.
Og de mange forbindelser han havde til folk i den verden, han levede i,
har relevans for den verden, vi lever i,
fordi det viser, at det er muligt at have mere end én identitet,
og måske er det uundgåeligt.
Moses og Sippora stifter en familie i Midjan og får to sønner.
Gershom og Eliezer.
Navngivningen af den førstefødte er meget vigtig.
Så Moses giver ham navnet Gershom…
RABBINER RACHEL ADELMAN
"For jeg var en fremmed i et fremmed land."
Det taler til Moses' følelse af ikke at høre til, ikke?
Ikke at høre til i Midjan.
Ikke at høre til i Egypten.
PI-RAMSES DEN EGYPTISKE HOVEDSTAD
I årene efter
dør den gamle egyptiske konge, og Moses' onkel indtager tronen.
Han er Farao,
tidens mægtigste hersker.
Hvis vi skulle sammenligne Farao i historien om eksodus
med en farao fra den egyptiske historie,
kan det muligvis være Ramses den Store,
fordi historien om eksodus nævner, hvordan israelitterne
blev tvunget til arbejde og til at bygge to store byer.
En af dem var Pi-Ramses eller Ramses' Hus,
som var Ramses den Stores hovedstad i deltaet
under det 19. dynasti.
Da han kommer til magten,
leder han flere kampagner i Syrien-Palæstina-området.
Han erobrer land så langt væk som Beirut i Libanon.
Ramses den Stores regeringstid var en af mest indflydelsesrige
og magtfulde, og det egyptiske imperium var på sit højeste.
Hvad med varslerne?
-Der er altid nogle uregerlige. -Hvor helt præcist?
I ørkenen, Deres Majestæt.
Kratbeboere, der ikke har betalt.
De er ubetydelige.
Selv en tigger kan blive oplyst.
Sandt, min herre.
Besværgelsen, troldmand. De skal føle vores utilfredshed.
Så de kan komme til os i bøn og ydmyghed.
Det skal ske, Deres Majestæt.
Han er hård mod enhver, der vil true hans kongerige.
Han var nådesløs og rå, han dræber mennesker.
Han bekymrer sig kun om at holde fast i sin rigdom og magt.
Hvis du vil beskrive en tyran på arabisk, siger du…
At opføre sig som Farao eller at blive som en.
Så det ord blev synonymt med Faraos handlinger.
Den nye farao har mange fjender uden for sit kongerige.
Men den største trussel mod hans styre er hans nevø,
som nu er en ydmyg hyrde i Midjan.
Gershom!
Hvad har jeg sagt? Hold altid øje med flokken.
Ja, far.
Hvad kiggede du på?
Tre ryttere på sletten, der er på vej mod landsbyen.
-Ismaelitter ude på ballade. -Nej.
De red på hvide heste.
Det er en uventet fornøjelse.
-Nyd vores hjems bekvemmeligheder. -Tak.
Min værkfører.
Ambassadører fra Egypten.
Knæl for Hans Majestæts udsendinge!
Knæl!
Undskyld. Han er fra udlandet.
Du må informere ham.
Den gamle farao har sluttet sig til guderne. Hans førstefødte er ny farao.
Alle ørkenstammerne skal sende gaver.
Vi er velsignede og beærede, men vi er også fattige.
Vi så din flok.
Den er ret sund og stor.
-Hvil jer endelig efter jeres rejse. -Vi skal fortsætte vores mission.
Men vi vender tilbage.
-Hvordan betaler vi, når vi har en gæld? -Vi holder dem hen og forhandler.
Ikke med den farao.
Kender du ham?
Morder.
Lad mig være.
Lad mig være!
Stop! Du der! Stop!
Moses!
Du har været heroppe i dagevis.
Kom ned.
Her hører jeg til.
Du har to sønner nu.
Og en hustru.
Jeg fortjener dem ikke.
Og hvordan hjælper det os?
Vis dem vejen.
Der er ting, du skal vide om mig.
Jeg voksede op som prins i den kongelige familie.
En prins?
Hvorfor sagde du intet?
Ørkenfolk kan ikke lide egyptiske kongelige.
-Du har holdt det skjult i al den tid? -Din far havde afvist mig.
Jeg dræbte en mand.
En værkfører.
Og derfor forlod du Egypten?
-De ville have straffet dig. -Mere end det.
De ville have vidst det, jeg mistænkte.
At jeg ikke var en af dem, som jeg ikke er en af jer.
-Hvem er du så? -Jeg ved det ikke.
Jeg må finde ud af det.
Der er et tegn på bjerget igen. Jeg må tage derop.
Ingen har været deroppe. Måske vender du ikke tilbage.
Jeg elsker dig mere end livet.
Jeg tror, Gud kalder på os på flere måder.
Nogle gange er kaldet et resultat af kamp.
Men nogle gange er vores kald en afvisning
af den komfort og bekvemmelighed, vi har fået.
Og det er det, Moses repræsenterer.
Moses havde mange fejl og var virkelig ukuelig.
Han var splittet, når det gjaldt hans identitet. Han var adopteret.
Han var en person, der havde begået kriminalitet.
Han var hjemløs i en del af sit liv.
Og hans fiaskoer lærer os lige så meget, som hans succeser gør.
Gud kalder på den, han vil kalde på.
Jeg kan ikke komme på én person i Bibelen udover Jesus,
som ikke har en iøjnefaldende karakterfejl eller defekt
på en eller anden måde, hvor du tænker: "Virkelig?"
Men det er Gud ekspert i.
Skriftens Gud er en gud, der er ekspert i
at tage ødelagte ting og ikke blot fikse dem,
men genanvende dem til noget endnu vigtigere.
Tag dine sko af.
Hvem er du?
Dette er hellig grund, Moses.
Tag dine sko af.
-Hvad ønsker du? -Gør, som jeg siger.
Jeg er, hvad jeg er, og hvad jeg vil blive.
Jeg er Abrahams, Isaks og Jakobs gud.
Israelitternes gud.
Gud for alt.
Og du er, hvad du er,
og hvad du vil blive…
…mit sendebud.
Den hebraiske bibel indeholder en grundlæggende pointe om,
at mennesker ikke kan se Gud.
De kan ikke fysisk være nær Gud.
Der er en stor undtagelse.
Undtagelsen er Moses.
Er du virkelig Gud?
Jeg er, hvad jeg er, og hvad jeg vil blive.
En busk brænder, men den fortæres ikke.
En jødisk filosof ved navn Filon, der levede i Kristi tid,
læser det allegorisk.
Han siger, det er et symbol på Israels trældom.
De brænder, men er ikke fortæret. De overlever stadig.
Jeg har holdt øje med dig i årevis, Moses.
Du har søgt svar. Stillet spørgsmål.
Og jeg har bragt dig hertil for at afsløre dit formål.
Du vil tage tilbage til Egypten. Du vil overtale hebræerne til at følge dig.
Og i mit navn vil du kræve deres frihed fra Farao.
-Farao vil aldrig befri hebræerne. -Han vil gøre modstand.
Og jeg vil slå ham.
Hvad har jeg med hebræerne at gøre? Jeg er ikke en leder eller er god til ord.
Indtil du finder din vej,
vil din bror, Aron, tale for dig.
Min bror?
Tag til Egypten.
Bekend dig til hebræerne som mit sendebud.
Jeg vil sige dig mit navn.
Det navn, jeg kendes ved.
Og de vil vide, at du taler for mig.
Jeg er, hvad jeg er.
Moses ved ikke, at han skal være overbevisende.
Og Gud siger: "Okay, bare rolig, jeg fortæller dig mit navn."
"Det er…"
"Jeg vil blive, hvad jeg bliver,"
eller "jeg bliver det, jeg gør."
Hvad er det for et navn?
Det er et navn, der er et verbum.
Gud er et verbum.
Jeg er ikke den rette til opgaven. Jeg er ikke engang et godt menneske.
Jeg har valgt dig.
Moses.
MIDJAN
Sippora! Sippora, vi skal afsted!
Jeg har set Gud.
Gud? Hvilken gud?
Hebræernes Gud. Gud for alt.
Han har en opgave til mig.
Pak tøj til dig og børnene. Vi rejser straks.
"Og Herren sagde til Moses i Midjan:
'Vend tilbage til Egypten,
for alle de mænd, der stræbte dig efter livet, er døde.'"
SINAI-ØRKENEN
"Så tog Moses sin kone og sønner,
satte dem op på sit æsel og begav sig på vej tilbage til Egypten."
Vi er faret vild!
Gud viser os vejen.
Kun tre uger til Goshen.
Og dernæst?
Der er en kro i landsbyen. Der mødes vi med min bror, Aron.
Den bror, denne gud fortalte dig om? Som måske ikke findes?
Jeg tror på Guds ord.
-Er der ingen bror… -Det er der.
…når vi er der, kan vi så tage hjem?
-Der er en bror. -Hvis der ikke er.
-Der er en bror! -Men hvis der ikke er!
Giv mig kødet.
Jeg tror ikke på denne gud.
-Hebræerne lider. -Jeg tror på vores familie.
Jeg er din mand!
Med dig ved min side kan jeg sætte dem fri.
Moses følger Guds instrukser
og rejser på tværs af ørkenen for at møde sin bror, Aron.
Hvordan kan du genkende din bror?
Ham?
Sid ned.
Hurtigt.
Også dig.
En stemme talte til mig i en drøm,
der sagde, at hvis jeg kom her, ville jeg møde dig.
-Hvordan ved du, hvem jeg er? -Jeg har kendt dig hele dit liv.
Jeg er Aron, søn af Amram.
En hebræer.
Din storebror.
Er jeg hebræer?
Det er en sær og vidunderlig historie.
Da jeg var en ung dreng,
frygtede Farao, at hebræerne blev for mange
og ville overtage hans kongerige.
Han dekreterede, at alle hebræiske drengebørn skulle dræbes.
Du var endnu ikke født, da drabene begyndte.
Udover stammegrupperne i begyndelsen af kapitel et
er de første to personer, der nævnes i eksodus, Sifra og Pua.
Og de er jordemødre.
Og de gør noget bemærkelsesværdigt.
De trodser ordren fra en af de mest magtfulde personer i deres verden,
faraoen i Egypten,
fordi de nægtede at udføre faraoens ordrer.
Man kan se dem som det første eksempel på civil ulydighed.
I Anden Mosebog beskrives de på hebraisk som…
…som betyder: "Hebræernes jordemødre,"
eller det kan betyde: "De hebraiske jordemødre."
Det er umuligt at vide grammatisk, hvad der er mest rigtigt.
De to kvinder, der måske ikke selv er hebræere,
risikerer deres liv for hebræere.
De ved ikke, hvad de sætter i gang.
Men det ved vi.
Og jeg finder det ekstremt bevægende, at måske
begynder menneskelig frelse i en stor skala,
når folk modigt stiller sig op
og gør noget for en anden.
Vores mor Jokebed
fødte dig i al hemmelighed.
Ifølge midrash, da hun føder ham,
fyldes hele rummet med lys.
Da hun ser barnet, ser hun, at han er god.
På hebraisk er det…
Hun ser, at han er god.
Og vi har ikke hørt det udtryk, at det var godt,
siden første kapitel i Første Mosebog.
Siden de første syv dage i skabelsesberetningen.
Hun siger: "Han er speciel."
"Han skal skjules. Han skal reddes."
De egyptiske soldater går fra dør til dør i Goshen, så vi planlagde at redde dig.
-Vi ved, der er en baby derinde. -De kommer.
Aron, hen til skjulestedet. Nu!
Det var mit job at passe på dig.
At holde dig skjult.
Jeg sagde det jo.
Barnet var dødfødt.
Vis os liget!
Han blev begravet i går.
Vil I plage en mor i sorg?
Vent.
Hør efter.
Jeg holdt så godt om dig i frygt for, at du ville give lyd fra dig.
Vi vender tilbage.
Kom så.
Nej!
Åh nej!
Nej!
Du var uskadt.
Men det var et spørgsmål om tid, før de egyptiske soldater kom igen.
Jeg finder det interessant, at i de første par kapitler
i Anden Mosebog
fokuserer teksten rigtig meget på den kloge,
kløgtige og modige trodsighed, som kvinder står for,
hvoraf nogle er hebræere, andre er ikke,
og de tager alle modige chancer
i strid med faraoens love og dekreter.
Moses' mor tager den pinefulde beslutning at lægge den her baby i en kurv
og desperat sende den afsted langs Nilen.
Sikke en desperat handling.
Åh gud.
Gud, jeg håber bare, der er nogen et sted, som ikke er forfærdelig.
Og hvis der er, så lad dem finde den baby.
Det er knusende.
Vores mor satte dig ud i Nilen
uden at vide, hvad skæbnen havde i tankerne for dig.
De kan skjule ham i tre måneder.
Og efter de tre måneder laver de en lille ark.
Det hedder en tevah på hebraisk. Det er samme ord for Noas Ark.
Noas Ark er en tevah, som også er smurt ind i beg.
Der er to historier. Den ene foregår tidligt i Første Mosebog,
og i den tidlige del af Anden Mosebog begynder der at ske noget stort
på grund af tevahen.
Og en tevah har nogen ombord, der repræsenterer en ny begyndelse.
Byen Pi-Ramses.
PI-RAMSES DEN EGYPTISKE HOVEDSTAD
Den er vokset.
Et monster. Bygget på menneskeblod.
Vores.
-Det bliver glorværdigt. -Du er for stolt, bror.
Vores far byggede Hamans Tempel,
så hans navn ville blive husket i al evighed.
Nu fjerner du den dedikation og erstatter den med din?
Far lavede inskriptionen, før templet var bygget.
Vores folk mindes far med glæde.
Far var en tyran.
Han slagtede hebraiske børn, fordi han frygtede opstand.
Amen, hvad består vores arbejdsstyrke af?
En femtedel egyptere, herre.
En femtedel krigsfanger.
Resten er hebræere.
Energiske, dygtige arbejdere.
Og han ville dræbe dem, fordi han var dødbange for en opstand.
Jeg er anderledes stærk.
Og idet vores by når skyerne, ja. Vores guder skal sole sig i herlighed.
Begrebet slaver i Egypten fandtes ikke.
Kom i gang!
Vi havde krigsfanger. Vi havde tjenere.
Der fandtes tvangsarbejde.
Det var en sædvanlig situation for egyptiske konger.
Egyptens slavearbejde
var afgørende for Egyptens økonomi.
Hvis du siger: "Slip mit folk fri,"
så vil Farao og den egyptiske økonomi stille dig spørgsmålet:
"Hvem skal så arbejde?"
"Hvem skal stå for det her arbejde?"
Ligesom i 1863 rejste emancipationserklæringen spørgsmålet:
"Hvis du lader alle slaverne gå, hvem skal så høste bomulden?"
Goshen ligger i udkanten af Pi-Ramses.
Abrahams barnebarn og oldebarn slog sig ned der 400 år tidligere,
da hungersnød drev dem ud af Kanaan.
Farao siger: "Få dem alle hertil. De slår sig ned."
Over tid ses israelitterne som en fjerde kolonne.
De vokser hurtigt og har egen identitet. De tilpasser sig ikke så godt.
Vi skal passe på.
Så der oprettes et system, hvor de endnu ikke er slaver,
men den slags sker gradvist.
Rettigheder bliver fjernet, og lige pludselig husker du ikke,
hvordan livet var, da du havde dem.
Hey.
Mirjam.
Det er vores bror, Moses.
Du skulle ikke komme tilbage med ham.
Kom.
Det er fint. Kom endelig.
Vær sød.
I må være tørstige.
-Vil I have noget at spise? -Drik, og så bør I gå.
Hvad har I spist?
Sådan ønskede mor det.
Lyt til ham, Mirjam.
Gud har talt til ham.
-Gud kommer til os alle i drømme. -Det var ikke en drøm.
Han talte til mig på bjerget. Han bad mig befri vores folk
og føre dem til Kanaan.
Vores Gud har ikke talt med nogen i hundredvis af år.
Det er sandt.
Hebræerne har været i Egypten i 430 år.
Og i det meste af den tid har de været slaver.
Hvad skete der med forholdet mellem Gud og israelitterne
under alle de håbløse, uendelige århundreder med slaveri?
Gav de op?
Konkluderede de, at de historier, de havde fået fortalt
om deres forfader Abraham
og løftet om at kunne blive et frit folk i det forjættede land…
Konkluderede de, at det ikke var sandt?
Det fortæller Toraen os ikke.
Men en af de tekstlinjer, der virkelig gør et indtryk på mig,
er hvor Gud siger til Moses: "Jeg har husket mit folk."
"Jeg har hørt deres bønner."
Når jeg læser det, er min reaktion: "Hvorfor tog det dig så lang tid?"
Mor.
-Jeg fører dig… -Hun genkender ingen.
Min lille Moses.
Er du vendt tilbage?
Tak.
Åh, tak.
Tak.
Sig intet til værkføreren.
De skylder egypterne. Få de ældre samlet sammen indtil videre.
Moses, når de er her, kan du tale til dem.
Ikke mig. Aron.
I Koranen, da Moses talte med Gud på bjerget, sagde han til Gud:
"Send Aron med mig, for han er mere veltalende,
og han kan udtrykke sig bedre."
Så udtrykket i Koranen giver en knude på tungen.
Man kan tolke det som en fysisk defekt,
eller det kan være mentalt.
At han virkelig var bange for at gå til Farao igen,
og han var nok ikke så veltalende, som Aron var.
Det er et smukt øjeblik, fordi han siger til Gud:
"Jeg kan bruge noget hjælp på den her vigtige mission."
Gud svarer, og Aron ophøjes faktisk til en status som profet.
Så han agerer sammen med Moses for at hjælpe ham med denne mission.
Det er Moses, min bror.
Ikke egypter.
Men en af os.
Han er kommet her med et budskab.
Hvilket budskab?
Dathan, den ledende værkfører.
I husker min bror.
Han er en god mand. Selv da han levede som egypter.
Han dræbte vagten, der piskede Bukki.
Det husker jeg.
Og Gud…
Vores Gud…
Abrahams Gud
er kommet til min bror
og befalet ham at føre os ud af trældom,
så vi kan vende tilbage til det land, hvor vi kom fra.
Sagde han hvordan?
Spørg ham.
Vi beder Farao om at lade os rejse uden for byen.
-Åh gud! -Nej!
Os alle.
Vi siger, at vores offer skyldes vores gud.
Ofring af dyr, der vil gøre egypterne vrede.
Farao vil lade os tage ud i ørkenen i tre dage.
Når vi er ude af syne, flygter vi.
Søn af Amram, jeg vil gerne tro på din brors historie.
Men beder du om dette af Farao,
vil han grine ad dig.
Min bror har talt med Gud.
Hvad?
Han befalede mig at befri jer.
At befri vores folk.
Hvis Gud beder os om det,
vil det virke.
Moses.
Nævnte han sit navn?
Ja. Ja, jeg kender det.
I hver generation
er vores Guds navn gået i arv.
Så ville vi vide, når sådan en tid her oprandt.
Sera.
De sagde: "Lad os tale med den gamle dame, Sera Bat Asher."
Kender han de særlige ord?
Du kender navnet, ikke?
Din mor fortalte dig det.
Hvis Moses kender navnet,
så har han set vores Gud.
Moses.
Gud er med os.
Hun siger: "Han kender de særlige ord, frelsens ord."
"Han er oprigtig."
"Han er frelseren. Han er Guds udvalgte profet."
Så meget for en hemmelighed.
Er det sandt? Er vores Gud her igen?
Fortæl om ham.
Vis dem det.
Han er den sande Gud.
Han er den Gud, der beskyttede Josef,
da hans brødre forrådte ham.
Han er den Gud, der fortalte ham,
at hans knogler en skønne dag ville blive returneret til Kanaan.
Han er den samme Gud, der indgik en kontrakt med Abraham,
Josefs oldefar.
Så vores folk ville tilhøre ham for altid.
Kæmpede Abraham med Gud?
Nej, det var Jakob, Josefs far.
Han mødte Herren om aftenen, og de kæmpede indtil daggry.
Han lod ikke Herren gå, før Han velsignede ham.
Og da Herren velsignede ham, opkaldt han ham Israel.
Han, der sejrer med Gud.
Hvordan er vores hjemland?
-Var der en syndflod? -Hvad med dyrene?
Ja, der var en syndflod. Og manden, der reddede os, hed Noa.
Han byggede en ark.
Hvor mange dage varede syndfloden?
Fyrre dage og fyrre nætter.
-Hvordan blev verden skabt? -Vores Gud lavede den på seks dage.
Og han taler om Adam og Eva,
Noa, Isak og Ismael.
Jakob og Esau.
Manden, der flygtede fra Egypten, vender tilbage som en profet.
Hvordan vidste du, jeg kendte navnet?
Jeg er jordemoder.
Vi er tæt på Gud.
Ved fødsel og død kan du føle hans nærvær.
Men du har ingen børn.
Da jeg skulle ægte en mand,
dræbte de stadig drengebørn.
Jeg vil hjælpe de andre.
Der var du.
Nær haven ved kvindernes palads.
Da prinsessen samlede dig op.
Så du det?
Jeg stod bag det.
Moses' mor siger ét ord til hans søster.
"Følg ham."
På arabisk er det faktisk ét ord.
Så hun er ret modig, fordi hun følger dette barn.
Sifra, jeg har noget at fortælle dig.
Og hun er meget kvik med fødderne
og finder en måde at få sin bror hen til deres biologiske mor.
Tilgiv mig, frue.
Jeg kender en amme for prinsessens baby.
Prinsessen, Faraos datter, spørger aldrig:
"Hvem er du?"
Hun ved antageligvis ikke,
at det er barnets biologiske mor.
Så selvfølgelig er det den biologiske mor, hvis skæbne er at blive den,
hvis bryst han vil tage,
og de første to eller tre år får han mælk fra sin mors bryst.
Det betyder, at han hører sit mame-loshn, sit modersmål, som spæd.
Vuggeviser, hebraisk.
Jeg forestiller mig en sang,
en vuggevise, han tog med sig i sin underbevidsthed.
Jeg elsker, at historien begynder
med den her ammende kvinde og hendes nyfødte.
Hvor sandsynligt er det, at vi tænker,
at en revolution vil tage form med en ammende mor?
Der var en højere kraft.
Altid.
Der tog dig væk og så hjem.
Du er vores bindeled.
Den, der går imellem.
Min mor hjælper mig med at tale med Farao i morgen.
Faraos søster er ikke din mor.
Det er hun ikke, men det er hun alligevel.
Nogen nærmer sig, frue.
Fra en lang rejse.
En fremmed.
Men han kender dit hjerte.
Du er bleg, frue.
Hvad er der galt?
Min søn er vendt hjem.
Det er Moses.
Tekster af: Niels M. R. Jensen
Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support