Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support
SOROZATUNK MÓZES ÉS A KIVONULÁS KÖNYVÉNEK DRAMATIZÁLT BEMUTATÁSA,
KIEGÉSZÍTVE KÜLÖNBÖZŐ HITŰ ÉS KULTURÁLIS HÁTTERŰ
TEOLÓGUSOK ÉS TÖRTÉNÉSZEK NÉZETEIVEL.
SEGÍTSÉGÜKKEL AZ ELBESZÉLÉST GAZDAGÍTJUK,
ÁM NE ÉRTELMEZZÜK MINDEZT KONSZENZUSKÉNT!
Vagyok, aki vagyok s leszek mindörökké.
A Biblia egy magányos pásztorról mesél, akit Isten egy titokzatos hegyhez rendelt
valahol a Sínai-félszigeten.
Utazása veszélyes és szíve tele van félelemmel. Ám egy hatalmas erő, mit még
maga sem ért, vonzza felfelé. A hit.
Ez a férfi titokzatos múltat hordoz szívében.
Testvér öcsém nem egyiptomi, ám közülünk való.
Héber volnék?
Minden lépéssel közelebb kerül rendeltetéséhez.
Isten szólott hozzá.
Megmondtam, hogy ne hozd vissza!
Nem tartozol közénk, Mózes. Fáraó!
Ideje elengedned népemet.
Hazavezetni Izráel népét.
Ő Isten hírvivője.
Vagyok aki vagyok, s leszek mindörökké.
TESTAMENTUM: MÓZES TÖRTÉNETE
ELSŐ RÉSZ: A PRÓFÉTA
A nagy éhínség idején az izraeliták, Ábrahám leszármazottai Egyiptomban
telepedtek le, ahol rabszolgaként éltek 400 esztendőn át.
Évszázadokon át szenvedtek, ám számuk egyre nőtt.
Egy lehetséges lázadástól tartva, az uralkodó elrendelte, hogy minden héber fiú
csecsemőt fojtsanak a Nílusba.
Titokban magához vette őt a fáraó lánya…
…így az uralkodó udvarában nevelkedett. Ott élt nagybátyja is, a trón örököse.
Az ő neve Mózes.
Habár egyiptomi herceg volt, abban a környezetben nevelkedve élvezte a fáraó
házának minden előnyét, tagja volt az uralkodói családnak. Úgy vélem, a lelke
mélyén tudta, hogy valamiben különbözik tőlük, hogy másnak született.
A Tóra nem árulja el, mi volt a héber neve. Ez az egyik rejtély az ő
történetében. És ez a történet arról is szól, hogy fedezte fel Mózes fokozatosan
önmagát és végzetét.
„Közben Mózes felnövekedett, észrevett egy egyiptomit, amint éppen az egyik héber
testvérét ütlegelte."
Ne! Ne! Ne! Ne!
Vissza dolgozni!
Meggyőződésem, hogy a lelke mélyén Mózes azonosulni tudott az elnyomással, amit
akkor az a héber rabszolga elszenvedett, és úgy vélem, számára ez volt az ébredés
pillanata.
Hé, te! Hagyd!
Elég!
Hagyd békén!
Mondom, hagyd békén!
Igen, uram.
Mára végeztünk.
„A fáraó is hallotta, hogy beszélnek az esetről és mindenhol kerestette Mózest.
Ő azonban elmenekült előle."
SÍNAI-SIVATAG
HÁROM HÓNAPPAL KÉSŐBB
Keletre szökött a sivatagba Midján felé. Idegen egy idegen földön. Többé már nem
egyiptomi herceg és még nem az a próféta, aki felszabadítja majd az izraelitákat.
A zsidó-keresztény vallás főként Mózes történetén alapul. Ő az alapító atya.
Minden, amit tudunk, tudni vélünk a Bibliáról bizonyos módon és formában mind
visszavezethető hozzá. Az életéhez, a tetteihez.
Mózes különlegesnek számít a judaista-keresztény-iszlám hagyományok
kapcsán, hiszen mindháromban jelen van. Prófétaként mindháromban elismerik és
becsülik.
A próféta Mózest a Korán is említi, méghozzá 100 alkalommal. Ezért igencsak
különleges, hiszen kevés prófétának tárja fel az egész életét a Korán.
Életének minden epizódja, amin keresztülment, a kihívások, és a tettei,
mindez ugyanúgy releváns számunkra napjainkban is. Hogy reagálunk, ha
észrevesszük mások szenvedését? Teszünk ellene, vagy tűrjük? A társadalmi
igazságosság Mózessel vette kezdetét.
Mózes, a gyilkos lesz később Mózes, a felszabadító. Ez elképesztő történet.
Nézd! Közeledik valaki!
Ki vagy te?
Én dolgoznék kenyérért, vízért.
Vizet szívesen adunk.
Kinek jár hála e jóságért?
Jetrónak. Övé ez a kút. Ő a hegy főpapja.
Nevedet kérdeztem.
Leánya vagyok.
Cippóra.
Amikor Mózes Egyiptomból menekül, végül befogadja őt maguk közé egy bizonyos nomád
pásztor törzs, a vad pusztaságban, a Sínai-hegy közelében. Ez az a hely, ahol
Mózes menedékre lel.
Költségünkre lakatod jól kérőidet?
A mi költségünkre, Naim. És nem tartoznak rád, kik a kérőink.
Sivatagi patkányok nem kellenek.
Úgy tetszik, meg akar halni.
Meglehet, ám örömmel magával vinne titeket.
Öld meg!
Ma még nem.
Jöjj!
Az asszonyok látnak valami különlegeset Mózesben, elfogadják a segítségét. Ők
felismerik nemes tulajdonságait, az erőt és a
megbízhatóságot.
A Koránban van egy érdekes történet, amikor Cippóra, az arab nyelvben ő
Szefóra, ekkor még Mózes előtt sétál, mivel fúj a szél, a szoknyája kissé
megemelkedik. És Mózes, persze nem akar rápillantani. Ezért előre megy, így nem
kell hátulról látnia. És ez a lovagiasság lenyűgözte őket.
A leányok visszamentek apjukhoz, és elmondták neki, hogy Mózes, a megbízható,
az erős férfiú segített nekik.
MIDJÁN
Mi hozott Midján földjére?
A fáraónk várost épít. Vagy a szolgáiként dolgozunk, vagy adózunk neki.
Hát eljöttem.
A sivatagba?
Itt szabadon élhet az ember.
Az egyiptomiak másként élnek, de a bátorságodért, leányaim védelmében itt
töltheted az éjszakát.
Jetró az egyik kedvencem a teljes Mózes történetben. Azt biztosan tudjuk róla,
hogy szerető szívű, hogy szállást biztosít, és jó emberismerő. Nem törődik
vele, hogy a vándor egyiptomi-e vagy midjáni, felőle lehet bárki. Ő segített
nekik, és most szükséget szenved. Jetró a főpapja Midján vidékének. Ez a
többistenhitű nép már az ősi Egyiptom idejében is ott élt, ugyanolyan ősi, mint
Izrael népe.
Kétlem, hogy akkoriban létezett volna a monoteizmus. Úgy vélem, mindenki abban
hitt, hogy több isten is létezik. Az a kérdés, melyiket tiszteljük. A megfelelő
kifejezés a monolátria. A monoteizmus, amikor pusztán egy Isten létében hiszünk.
A monolátria, amikor egy istent imádsz, elismervén a többi létezését is, de csupán
egyetlen Istent tisztelnek.
Ha szó szerint értelmezzük a Bibliát, Isten világosan érthetővé teszi, hogy ő az
egyetlen isten, akit az izraelitáknak szolgálniuk kell. Nem jelenti ki kétséget
kizáróan, hogy rajta kívül nem létezik más isten.
A Tízparancsolatban elhangzik: „Ne legyenek neked más isteneid énelőttem!"
Ezt értelmezhetjük úgy, hogy vannak egyéb istenek is, és mások szolgálhatják őket,
de ti vagytok a kiválasztott népem, akik engem szolgálnak!
Mutasd nekik az utat!
Készen áll fekhelyed.
Mondd, mit látsz ott?
Ki lakik azon a hegyen?
Senki. Miért?
Mert tüzet láttam a csúcsánál.
Nem, az lehetetlen. Az szent terület. Oda senki sem mehet.
Úgy hát mit láthattam ott?
A hegy rendkívüli jelentőséggel bíró hely számos vallási hagyományban. Vannak
istenek, akik egy hegytetőn lakoznak, mert a hegytető magasan van, így nehéz elérni
és esetleg felhők rejthetik el, melyekből időnként felvillanni látunk
titokzatos fényeket. Képzelhetik, milyen mély benyomást tehet ez azokra, akik a
síkságon élnek, misztikus rejtély tárgyaként.
Mutasd nekik az utat!
Ki vagyok én, anyám?
Micsoda kérdés ez egy gyermektől! Hisz Egyiptom hercege vagy!
Miért?
A többi fiú gúnyolódik rajtam. Azt mondják, más vagyok. Hogy nem is
hasonlítok rájuk.
Legnagyobb szimbóluma földünknek és családunknak az idők kezdete óta. Sose
feledd el, ki vagy! Oly fejedelmi vagy, mint a többiek. Most pedig aludj!
Én drága Mózesem!
Nehéz az életünk Máhár halála óta. Hét leányod van, és nincs fiad.
Ő volt a legjobb pásztorom.
Nem ajánlod fel a munkát az idegennek?
A férfi, ki idegenekért kockáztat, szerelmes a halálba.
Ha most visszamegy a sivatagba, ott meghal. Ezért a kezünkben van az élete.
Fondorlatos vagy, mint anyád.
Mózes! Kérlek, ne menj el! Atyám szeretne munkát adni neked.
Midján lett Mózes menedéke, és úgy vélem, olyan menedék volt ez, mely vigaszt
nyújtott számára, és kényelmet.
Itt meghúzhatja magát, amíg az egyiptomi katonák keresik, mert gyilkosság miatt
halál vár rá.
Egyiptomi hercegből át kell vedlenie egyszerű pásztorrá. Magas rangú, nagy
hatalmú személyből alázatos és titokzatos alak lesz. Terelgeti a jószágot
Midján sivatagjában, és akkor hallja meg a hívószót.
Mutasd nekik az utat!
Hoztam reggelit.
Láttam már ehhez hasonló jeleket.
Az adószedők használják.
Egyiptomban tanultad ezeket?
Feljegyzésekhez?
És történetekhez.
És ez milyen történet lenne?
A kettőnké.
Ó, hegyek istene!
Légy tanúnk!
E napon megszenteljük nászát szolgálóidnak Mózesnek és Cippórának!
A helynek, hol lakozol, nagysága mellett a mi életünk oly semmi, oly törékeny és
hitvány, mint ezen üvegdarab.
Egyesülése szolgálóidnak adjon nekik csupa jót…
és bőséget.
Érdekes belegondolni, hogy Mózes számos kultúrával és hagyománnyal került
kapcsolatba. Egyiptom hercege volt. A veje lett Midján főpapjának. Ő volt az
izraeliták felszabadítója.
És úgy vélem, az, hogy az ő világának számos népével került kapcsolatba, az
kihatással van a világra, melyben most élünk, mert ez azt mutatja, hogy egy
személy több azonosságot is vallhat a magáénak, ami talán szükségszerű is.
Mózes és Cippóra családot alapítottak Midjánban, és két fiuk született: Gerzson
és Eliézer.
Az elsőszülött elnevezése nagy fontossággal bír. Ezért Mózes Gerzsonnak
nevezi el. Kigér háitibe erec noh iá. „Mert idegen voltam egy idegen földön." Ez
elárulja, hogy Mózes egyfajta kívülállónak tartja magát, nem igaz? Nem
tartozik Midjánba, nem tartozik Egyiptomba sem.
A következő években Egyiptom idős uralkodója meghalt és Mózes nagybátyja
foglalta el a trónt. Ő a fáraó, korszakának legnagyobb hatalmú uralkodója.
Ha azonosítani próbálnánk a Kivonulás könyvének fáraóját a történelemből ismert
fáraók egyikével, feltehetően Nagy Ramszesz lenne az, mert a Kivonulás
könyvében azt írják, az izraelitákat munkára kényszerítették, mely során két
nagy várost építettek. Az egyik Per-Ramszesz, vagyis Ramszesz háza, mely a
Nílus deltájának magasztos fővárosa lett a 19. dinasztia korában.
Miután uralkodó lesz, számos hadjáratot vezet szíriai palesztin vidékekre. Olyan
távoli területeket is meghódít, mint a libanoni Bejrút.
Nagy Ramszesz uralma az egyik legbefolyásosabb és legnagyobb hatalommal
bíró korszak volt, az Egyiptomi Birodalom történetének virágkora.
Mit árulnak el a jelek?
Maradtak még engedetlenek, felség.
Pontosan hol is?
A sivatagban, felség. Az adószedők elnézik tartozásukat büntetlenül.
Egy koldus is lehet eszes.
Igaz, uram.
Varázsolj hát!
Érezzék meg haragunkat, hogy ők járuljanak elénk esdekelve, megalázkodva.
Máris intézem, felség.
Kegyetlenül lép fel azokkal szemben, akik nem tisztelik uralmát. Könyörtelen,
brutális, embereket gyilkol. Más nem érdekli, csupán vagyonának, hatalmának
megőrzése. Ha az arab nyelvben valakit zsarnokként akarunk leírni, azt mondjuk,
mutá fárá en, vagy tá fárá háná, vagyis úgy viselkedik, mint egy fáraó. Tehát már
szinonimává vált a szó a fáraó tettei által.
Az új fáraó számos ellenséget szerzett birodalmán kívül, de uralmára legnagyobb
veszélyt unokaöccse jelenti, aki most alázatos pásztor Midjánban.
Gerzson! Mit mondtam neked? Mindvégig tartsd a szemed a jószágon!
Igen, atyám.
Mit bámulsz úgy?
Három lovas közeleg, a falunkhoz tartanak.
Izmaeliták jönnek háborgatni.
Nem.
Fehér lovakat láttam
Mily váratlan megtiszteltetés ez számunkra! Élvezzétek otthonunk kényelmét!
Csakugyan? Örvendesz?
Köszönjük!
Első emberem!
Ők pedig Egyiptom követei!
Térdelj le a fáraó követei előtt!
Térdre!
Nézd el neki! Ő másutt született.
Ki kellene oktatnod!
A vén fáraó már az istenekkel van. Elsőszülöttje az új fáraónk.
A sivatag minden törzsének adóznia kell neki!
Á, áldás e megtiszteltetés, ám mi szegények vagyunk.
Láttuk nyájadat. Egészséges jószágok, és számuk bőséges.
Kérlek! Pihenjétek ki az utazást!
Másutt is akad még dolgunk.
Ám visszatérünk.
Hogy fizessünk, ha már így is tartozunk?
-Mint eddig, tárgyalunk és húzzuk az időt. -Ez a fáraó nem tűri.
Ismered őt?
Gyilkos!
Hagyj békén!
Távozz innen!
Elég! Hé, te! Hagyd!
Mózes! Mózes!
Idefent vagy napok óta! Gyere le végre!
Én ide tartozom.
Hiszen van már két fiad és egy feleséged.
Kiket nem érdemlek meg.
És ezzel hogy segítesz rajtunk?
Mutasd nekik az utat!
Egy s mást tudod kellene rólam.
Hercegként nevelkedtem a fáraó udvarában.
Hercegként?
Miért nem szóltál erről?
A fáraó udvara más, mint a sivatagi népek.
És ezt eddig titokban tartottad?
Ha apád tudta volna, nem engedi, hogy itt maradjak.
Megöltem egy férfit.
Egy munkavezetőt.
Ezért menekültél el Egyiptomból?
Hisz' megbüntettek volna.
És ez nem minden. Tudták, amit régóta gyanítottam.
Hogy én nem tartozom közéjük, ahogy nem tartozom ide sem.
-Akkor ki vagy te? -Azt nem tudom.
Ezt kellene megtudnom.
Ismét láttam a jelet a hegytetőn. Oda kell mennem.
Ott még senki sem járt. Tán vissza se térhetsz.
Jobban szeretlek az életemnél.
Isten többféle módon szólíthat minket.
Van, hogy hivatásunk küzdelem eredménye, ám máskor a hivatás lehet a kényelem és
biztonság elutasítása, mit addig nagyon is élveztünk. És úgy vélem, Mózes ezt
mutatja számunkra.
Mózes gyarló ember volt és rendkívül talpraesett. Gyötrődött saját származása
kapcsán. Örökbe fogadott gyermek volt. Eleve bűn terhelte a lelkét. Élete egy
részében hontalan volt. És a hibáiból ugyanannyit tanulhatunk, mint az
erényeiből.
Isten azt szólítja meg, akit szólítani akar. Ráadásul nem jut eszembe senki a
Bibliából, persze Jézuson kívül, aki hibátlan jellem lett volna, vagy ne lettek
volna fenntartásai az alkalmassága kapcsán, aki ne kételkedett volna, de
Istennek ez a szakterülete. A Szentírás Istene olyan isten, aki fogja a hibás
dolgokat és nem csupán megjavítja, de új cél, valami sokkal merészebb elé állítja
őket.
Vedd le sarudat!
Ki vagy te?
Szent földön jársz, Mózes! Vedd le sarudat!
-Mit akarsz tőlem? -Tedd, amit mondok!
Vagyok, aki vagyok, s leszek mindörökké. Ábrahám Istene, Izsáké és Jákobé. Izráel
fiainak Istene. Mindenek Ura. Te pedig vagy, aki vagy, s leszel mindörökké. Az én
hírnököm.
A héber Biblia alapvető pontja, hogy emberi lény sohasem láthatja Istent. Nem
lehetnek tanúi Isten fizikai jelenlétének. Egyetlen kivétel van: Mózes.
Valóban te vagy Isten?
Vagyok, aki vagyok, s leszek mindörökké.
Ott egy bokor, ami lángol, de nem ég el. Egy Philón nevű zsidó teológus, aki
Krisztus idejében élt, megfejti ezt az allegóriát. Az írja, ez Izrael
rabszolgaságának szimbóluma. Lángoltak, de nem égtek el, túléltek
mindent.
Szemmel tartottalak az évek során, Mózes. Kutattál, kérdeztél. És idehívtalak, hogy
felfedjem előtted célodat. Visszatérsz Egyiptomba. Meggyőzöd a hébereket, hogy
kövessenek. És nevemben kiköveteled szabadságokat a Fáraótól.
Sosem engedné el a hébereket.
Makacskodik majd, én pedig ezért lesújtok rá.
Mi közöm van a héberekhez?
És én nem vagyok sem vezető, sem jó szónok.
Míg meg nem leled utadat, fivéred, Áron szól majd helyetted.
Fivérem?
Menj Egyiptomba! Fedd fel magad Izráel népe előtt hírvivőmként! Elárulom neked
nevemet, melyen ők ismernek. Ebből tudni fogják, hogy általad szólok.
Vagyok, aki vagyok.
Mózes aggódik, hogy nem lesz elég meggyőző. És Isten így szól: Ne aggódj!
Elárulom neked a nevemet, ami éj áserijé, ott leszek, ahol leszek, vagy azzá válok,
ki majd leszek. Miféle név volna ez? Ez oly név, ami egy ige. Isten egy ige.
Alkalmatlan vagyok e feladatra.
Még csak jó ember sem vagyok.
Téged választottalak, Mózes.
MIDJÁN
Cippóra! Cippóra! Indulnunk kell!
Láttam Istent!
Istent? Melyik istent?
A héberek istenét. A mindenek istenét. Feladatot bízott rám. Pakolj
ruhát magatoknak! Tüstént megyünk!
Az Úr így szólt Mózeshez Midjánban: „Menj, térj vissza Egyiptomba, mert már
meghaltak, kik életedre törtek."
SÍNAI-SIVATAG
„Mózes vette feleségét és fiait, szamárra ültette őket, és visszatért
Egyiptom földjére."
Eltévedtünk.
Isten mutatja nekünk az utat.
Három heti járásra van Gósen.
És azután mi lesz?
Megállunk a falunál, a fogadóban. Ott vár rám fivérem, Áron.
Fivéred, kiről Isten beszélt? Kiről azt sem tudtad, hogy él?
Isten szava volt. Hiszek benne.
Ha nem leled fivéredet Gósenbe érve, akkor visszafordulhatunk?
-Ő ott fog várni. -Ott fog várni fivérem.
-Ám, ha mégsem lesz ott? -Ott fog várni bátyám.
És ha mégsem lesz ott?
Hozd ide a húst!
Én nem hiszek ebben az Istenben.
-A héber nép szenved. -Én nem hiszek, csak a családunkban.
Én a férjed vagyok!
Meglehet, veled felszabadíthatom őket.
Mózes engedelmeskedik az Úr parancsának, ezért átszeli a sivatagot, hogy meglelje
fivérét, Áront.
Miről ismered majd fel fivéredet?
Ő az?
Ülj le!
Tüstént!
Ti is.
Egy hang szólott hozzám álmomban, ő mondta, hogy jöjjek ide és várjalak.
Honnan tudod, ki vagyok?
Születésedtől ismerlek.
Áron vagyok, Ámrám fia.
Héber.
A te bátyád.
Héber volnék?
Ez egy különös és csodálatos történet.
Kislegény koromban a fáraó tartott tőle, hogy oly nagyon nő a héberek száma, hogy
végül majd meghódíthatják birodalmát. Elrendelte, hogy a héber fiú újszülötteket
-öljék meg. -Ekképp szól a rendelet: Egyiptom
mindenható ura, a legnemesebb,
leghatalmasabb fáraó ezennel elrendeli, hogy a héber lakosság növekedése okán
minden héber fiú újszülöttet gyűjtsék össze családjaiktól, majd vessék a
Nílusba!
A gyilkolás már születésed előtt elkezdődött.
Ez az! Fújtass! Fújtass! Ez az, fújjad! Azt hozd ide! Harapj rá! Jól van.
A törzseken kívül az első fejezet elején, az első két személy, akit
megneveznek a Kivonulás könyvében: Sifra és Pua, akik bábák. És valami bámulatosat
cselekszenek. Dacolnak a legnagyobb hatalmú személy, Egyiptom fáraójának
parancsával, nem hajlandók betartani az utasítását. Tekinthetjük őket a polgári
ellenállás előhírnökeinek.
Azon családok, kik ezen rendelettel dacolnak, mészároltassanak le,
elrettentésül azok számára, kik úgy gondolják, szembe szállhatnak a birodalom
urával, a fáraóval.
A Kivonulás könyvében héberül így írják le őket: „mi áldot háifriot", ami azt
jelenti, a héberek bábaasszonyai, vagy esetleg héber bábaasszonyok. Nyelvtani
szempontból lehetetlen eldönteni, melyik lehet a helyes. Ez a két asszony, akik
talán nem is héberek, kiállnak Izrael népének érdekében. Fel sem fogják, mit
indítanak el ezzel. De mi tudjuk. És egyike mindannak, amit megindítónak
találok, hogy talán, csak talán az emberi lázadás akkor kezdődött el magas szinten,
amikor az emberek bátran elkezdtek cselekedni valaki másért.
-Nyomd! Nyomd! Nyomd! -Édesanyánk Jókebed
titokban adott neked életet.
A Midrás szerint, amikor megszülte gyermekét, a szoba megtelt fénnyel. Amint
megpillantotta gyermekét, látta rajta, hogy jó. Héberül ez vátere oto ki tov hu.
Látja rajta, hogy jó, és nem is hallottuk ezt a kifejezést, „hogy ez jó", a Teremtés
könyvének első fejezete óta, tehát a Teremtés első hét napja óta. És azt
mondja: ő különleges. El kell rejteni. Meg kell őt menteni.
Az egyiptomi katonák házról házra jártak Gósenben, így biztonságba kellett
helyeznünk.
Tudjuk, hogy gyermek született.
Már jönnek, közelednek.
Áron, menj a rejtekhelyre! Menj a rejtekhelyre! Menj, menj, menj, menj!
Nekem kellett vigyáznom rád. Elrejtettelek.
Megmondtam. A gyermek halvaszületett.
Mutasd a tetemét!
Már tegnap eltemették.
Miért háborgatsz egy gyászoló anyát?
Ssss! Várjunk! Várjunk!
Halljátok?
Olyan szorosan fogtalak! Féltem, hogy felsírsz.
Visszatérünk még.
Indulás!
Ne! Ne! Ne, ne, ne, ne, ne! Ne! Ne! Ne! Ne!
Ne!
Biztonságban voltál, de kétségtelen volt, hogy az egyiptomi katonák hamarosan
visszatérnek.
Érdekesnek találom, hogy a Kivonulás könyvének első néhány fejezetében a szöveg
kizárólag bölcs, okos és bátor tettekről ír, melyeket ellenálló nők követtek el.
Voltak köztük héberek, voltak nem héberek, akik bátran kockáztattak, dacolva a fáraó
törvényeivel és rendeleteivel.
Mózes anyja fájdalmas döntést hoz, beteszi a kisdedet egy kosárba, és
elindítja elkeseredésében a Nílus vizén. Micsoda kétségbeesett tett!
Jaj, istenem!
Istenem, remélem, lesz valaki valahol, aki nem kegyetlen hozzá! Ha létezik ilyen
ember, találjon ő a gyermekre! Ez szívszorító!
Anyánk útnak indított a Níluson, nem tudván, mit rejt számodra a végzet.
Három hónapon át sikerült rejtegetniük, majd végül, három hónap múlva készítenek
egy kis bárkát. Úgy mondják, téváh, héberül. Ugyanígy utalnak Noé bárkájára.
Noé bárkája is téváh, és hasonló szerepet tölt be. És itt ez a két
történet. Az egyik a Teremtés könyvéből, a másik a Kivonulás könyvéből, amelyben
elkezdődik valami fontos, méghozzá egy téváhval.
Ez a teváh olyasvalakit szállít, aki egy új kezdetet képvisel.
Per-Ramszesz városa.
Terjeszkedett.
Szörnyeteg. Emberi vérrel táplálkozik.
A miénkkel.
Hát nem nagyszerű?
Túl kevély vagy, fivérem. Atyánk építette Ámon templomát, hogy neve fennmaradjon az
örökkévalóságig. Most eltűnteted róla nevét, a sajátodat vésetve oda!
Atyánk nem várta meg, hogy felépüljön a templom.
Atyánk emléke népünknek kedves.
Atyánk zsarnok volt. Héber gyermekekre vadászott, mert tartott lázadásuktól.
Hámán, mondd, mik az arányok a munkások körében?
Egyötöde egyiptomi, uram. Egyötödét hadifoglyok teszik ki. A többiek héberek.
Energikus, ügyes munkások, ám ő irtotta őket, mert rettegett lázadásuktól.
Engem más anyagból gyúrtak.
És ahogy városunk a mennyekbe emelkedik,
isteneink dicsőségben fürdőznek.
A rabszolga fogalma Egyiptomban akkor nem létezett.
De voltak hadifoglyok és voltak szolgák, akiket dolgoztattak. Ez teljesen
megszokott eljárás volt a fáraóktól.
A rabszolgamunka Egyiptomban a gazdaság alapja volt, ezért, ha azt mondja valaki:
Engedd el az én népemet, a fáraótól az egyiptomi gazdaság kapcsán természetes
kérdés, hogy: „Akkor ki végzi el a munkát? Ki viszi a vállán az építkezést?"
Akárcsak 1863-ban, az Emancipációs Kiáltvány is felvetette ezt a kérdést: Ha
elengedjük a rabszolgákat, ki szedi le a gyapotot?
Gósen Per-Ramszesz külső pereménél épült fel.
Ábrahám unokája és dédunokája telepedett le itt négy évszázaddal korábban, amikor
az éhínség elkergette őket Kánaánból.
A fáraó azt mondta: „Jöhetnek! Telepedjenek le itt!" Az izraeliták sok
gondot okoztak. Gyorsan gyarapodtak. Volt saját identitásuk. Nem olvadtak be
egészen. Vigyázniuk kellett velük. Így felállt egy rendszer, melyben ugyan nem
rabszolgaként tartották őket számon, de idővel fokozatosan megfosztották őket a
jogaiktól. És észre se vették, mire feleszméltek, már nem emlékeztek rá,
milyen volt az életük!
Szervusz! Barátom!
Mirjám!
Ő a mi fivérünk, Mózes.
Megmondtam, hogy ne hozd vissza!
Jöjj!
Nem lesz baj. Nyugodtan gyertek! Kérlek!
Kérlek!
Megszomjazhattatok.
Igyatok és utána távozzatok!
Anyánk is így akarta volna.
Meg kellene hallgatnod őt. Isten szólott hozzá.
Ő mindnyájunknak megjelenik álmunkban.
Az nem álom volt.
Szólott hozzám a hegy tetején. Ide küldött felszabadítani népünket, és visszavezetni
Kánaánba.
A mi Istenünk nem szólt senkihez már több száz esztendeje.
Uram igazat szól.
A héberek már 430 éve élnek Egyiptomban. És az idő nagy részében rabszolgák voltak.
Mivé vált a kapcsolat Isten és Izráel népe között a reménytelen, végtelen
rabszolgaként eltöltött évszázadok során? Vajon feladták? Arra a
következtetésre jutottak, hogy a történetek Ábrahám ősükről és az
ígéretről, hogy egyszer majd szabadok lesznek az Ígéret földjén, hogy ezek
csupán csak mesék? És a Tóra nem árulja el. De az egyik sora igazán szíven ütött.
Isten azt mondja Mózesnek: „Láttam népem nyomorúságát, ismerem szenvedését.
Valahányszor ezt olvasom, az első reakcióm az, hogy: „Mi tartott ilyen
sokáig?"
Anyánk!
-Anyám! Kérlek, feküdj vissza az ágyba! -Ma már senkit sem ismer meg.
Az én kis Mózesem! Hát visszatértél?
Istennek hála! Ó, köszönöm! Ó, köszönöm! Köszönöm!
Ne szólj a munkavezetőknek! Ők hálásak az egyiptomiaknak. Most csak a véneket hívd
össze!
Mózes, te pedig szólhatsz hozzájuk!
Nem én, Áron.
A Koránban, amikor Mózes a hegyen beszélget Istennel, azt mondja neki:
„Küldd oda velem Áront is, mert ő ékesebben szól nálam, jobban kifejezheti
magát." A Korán azt a kifejezést használja, hogy szoros, vagy kötött
nyelvű. Hogy lehetne ezt értelmezni? Talán testi defektus, vagy pszichológiai lehet?
Egyszerűen fél visszatérni a fáraóhoz és feltehetően nem olyan ékesszóló, mint
Áron.
Ez egy igazán gyönyörű pillanat, mert azt mondja Istennek, hogy segítségre lenne
szüksége ebben a jelentős küldetésben. És Isten válaszol. És Áron valóban próféta
szintre emelkedik. És így Mózes segítségére lehet küldetése
teljesítésében.
Ő itt Mózes, testvér öcsém, nem egyiptomi.
Ám közülünk való. Üzenettel érkezett hozzánk.
Milyen üzenettel?
Dátán, a fő munkavezető.
Emlékszel még öcsémre?
Derék férfiú, habár egyiptomiakkal élt. Megölt egy őrt, aki verte Bukkit.
Jól emlékszem rá.
És Istenünk,
a mi Istenünk,
Ábrahám Istene megjelent fivéremnek és megparancsolta neki, hogy vezessen ki
minket rabságunkból, hogy visszatérhessünk a földre, honnan jöttünk.
Elárulta, hogyan?
Megkérjük a fáraót, hogy hadd távozzunk a városból, mindnyájan. Azt mondjuk majd,
hogy áldozatot kell bemutatnunk Istennek. Az élő áldozat felbőszíti az
egyiptomiakat. Ezért elenged minket a sivatagba három napra. Amint elég távolra
érünk, megszökünk.
Ámrán fia, hinni akarok fivéred történetében, de ha ezzel fordultok a
fáraóhoz, kinevet titeket.
Fivérem szólott Istennel.
Felszabadításotok a parancsa!
Népünk szabadsága. Ha Isten ezt parancsolta nekem, úgy sikerülni fog.
Mózes!
Elárulta neked nevét?
Igen, igen, tudom jól.
Generációkon át öröklődött a mi Istenünk neve, hogy ha eljön ez az idő, mi is jól
ismerjük.
Szerach!
Azt mondták, beszéljük meg az idős hölggyel, Szerach ah Bat Asherrel. Vajon
tényleg tudja azt a különleges szót?
Te ismered nevét, ugye?
Anyád elárulta neked.
Úgy bizony.
Tehát, ha Mózes tudja a nevét, látta a mi Istenünket.
Mózes!
Isten velünk van.
Azt mondja, á, ismeri a különleges szót, a felszabadulás jelszavát. Igazat állít. Ő
a megváltónk. Ő Isten kiválasztott prófétája.
Nem tudtuk eltitkolni.
Igaz ez? A mi Istenünk visszatért?
Mesélj nekünk róla!
Mutasd nekik!
Ő az egy igaz Isten. Ő az isten, ki megvédte Józsefet, amikor fivérei
elárulták őt. Ő az isten, ki azt mondta neki, hogy csontjai egy nap majd
visszatérnek Kánaánba. Ő az az isten, ki szövetséget kötött Ábrahámmal, József
dédnagyapjával.
Népünk mindig is hozzá tartozott.
Ábrahám birkózott meg az Úrral?
Nem, az Jákob volt, József atyja. Egy éjjel találkoztak és küzdöttek pirkadatig.
El nem engedte az Urat, míg ő meg nem áldotta. Amikor az Úr megáldotta,
elnevezte Izráelnek. Ki összemérte erejét Istennel.
Milyen a mi hazánk?
Igaz, hogy volt vízözön?
És mi volt az állatokkal?
Igen, volt vízözön. És az embert, aki megmentett minket, úgy hívták, Noé. Bárkát
épített.
Hány napig tartott az özönvíz?
Negyven nap és 40 éjen át.
Hogy lett ez a világ?
Isten teremtette hat nap alatt.
És mesélt nekik Ádámról és Éváról, Noéról, Izsákról és Izmáelről, Jákobról és
Ézsauról. A szökevény, ki elmenekült Egyiptomból, prófétaként tért haza.
És honnan tudtad, hogy ismerem nevét?
Mert bába vagyok. Mi közel állunk Istenhez. A születés és halál során
érezzük jelenlétét.
Neked magadnak még sincs gyermeked.
Amikor házasulandó korba léptem, még gyilkolták a fiú gyermekeket.
Hát úgy döntöttem, másoknak segítek.
Ott voltál te.
A nők szállása melletti kertnél. Ott talált meg a fáraó lánya.
Hát láttad?
Én akartam, hogy úgy legyen.
Mózes anyja egyetlen szót mondott nővérének: Kövesd őt! És arabul ez valóban
egy szó. És a kis Mirjám bátor módon követi a gyermeket.
Sifrá, Sifrá, el kell mondanom valamit.
És miután ügyesen, leleményesen intézkedett, kijárta, hogy fivére végül
visszatérjen szülőanyjához.
Bocsáss meg! Asszonyom! Hallom, hogy szoptatós dajkát keresel fiad mellé.
A hercegnő, a fáraó lánya meg sem kérdi: „Ki vagy te?" Feltehetően nem is sejti,
hogy az a nő a kisded szülőanyja.
Így persze a szülőanya hívatott arra, hogy ő legyen az, akinek a kebléből
táplálkozik és élete első két-három évében mellette nevelkedik. Ez azt jelenti, hogy
az ő mamalasenje, az anyanyelve, az, amit kisdedként hallgat. Altatódalokat héberül.
Felteszem, ezekre a dalokra, az altatókra emlékezett, elraktározódtak a
tudatalattijában.
Mirjám! Visszatért hozzánk! Ó, nincs semmi baj! Most már nincs semmi baj!
Nagyon tetszik, hogy a történet egy szoptatós dajkával és gyermekével
kezdődik. Mennyire tarthatjuk elképzelhetőnek, hogy egy forradalom
kirobbantója egy szoptató anya legyen?
Egy nagyobb erő irányított. Mindig. Először messzire vitt, majd hazahozott.
Te vagy a kapocs köztünk. Az, ki összeköt minket.
Anyám holnap majd segít szólnom a fáraóval.
A fáraó húga nem az anyád.
Nem az, mégis az.
Valaki közeledik, asszonyom. Hosszú útról.
Egy idegen.
Mégis ismeri szívedet.
Elsápadtál, asszonyom. Mi bánt?
Fiam visszatért.
Mózes az!
Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support