Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support
Fáraó!
Ki vagy te?
-Fáraó! -Mutatkozz meg!
El fogsz bukni. Én vagyok a pusztító. Birodalmad elenyészik. Én vagyok a
pusztító.
Nagy istenek! Mi volna ez?
Én vagyok a pusztító.
Nagyuram!
Nagyuram! Nem vagy jól?
Látomásom volt. Sötétség vett körbe.
Egy férfi árnyéka.
Hámán, állíts őröket az utcákra! Gyilkos jár köreinkben!
Igenis, felség.
TESTAMENTUM-MÓZES
MÁSODIK RÉSZ: A TÍZ CSAPÁS
Az Új királyság korában,- mely időszakban kerülhetett sor a Kivonulásra,
- az egyiptomiak számos lényt imádtak. Isteneket, kiknek állatfeje volt,
némelyiknek ember feje, akik segítségével a természeti világ elemei szolgálhatták
őket és hasznára válhattak Egyiptom népének.
A fáraó közvetítőként szolgált népe és az istenek között, ezért alkottak, teszem azt
- nagy fülű - szobrokat róluk, melyek azt jelképezték, hogy hallják a népet és
kérésük teljesítéséért imádkoznak az istenekhez.
A fáraó félisten volt. A földi isten, lényegében.
Közvetítőként szolgált a halandók és az isteni világ között.
A Kivonulás könyvének valódi drámája nem Mózes és a fáraó között zajlik, az is
jelentős, de Izrael istene, Jahve és az egyiptomi istenségek vívják. Ez az igazi
feszültség, és vajon ki lesz jogosult a végén Izráel népére? Rabszolgaként
szolgálják tovább a fáraót, vagy Jahvét szolgálják híveiként?
GÓSEN
Visszatértek Egyiptomba. Visszatértek Egyiptomba.
A fáraó nem ereszti a hébereket.
Makacskodik majd, én pedig ezért lesújtok rá.
Ez nagy felmenőnké, Józsefé volt, kinek apja Jákob volt, kinek apja Izsák volt, ki
Ábrahám fia volt.
Mózes csupán felnőtt élete későbbi szakaszában szerez tudomást héber
voltáról. Azt mondhatnám, hogy hibrid egyiptomi és izraelita, így ismeri a
szabadságot, szabadon cseperedett, épp ezért tisztában van a szabadság
mibenlétével.
Az izraeliták megmentője legyen olyasvalaki, aki nem éli át közvetlen a
traumájukat, mert az emberek immár, ahogy a Biblia jellemzi: kocer ruáh,
vagyis csüggedtek. A jelenlegihez képest más életet elképzelni sem tudnak.
Olyasvalaki kell, aki látta a nagyvilágot, aki a fáraó udvarában élt.
PER-RAMSZESZ, EGYIPTOM FŐVÁROSA
Nem csupán arról van szó, hogy Mózes szembe száll egy igazságtalan uralkodóval,
hiszen közelről ismeri az illetőt.
Ebben a környezetben nevelkedett, kapcsolatokkal rendelkezik.
Így esetében a politikai és személyes vonatkozás teljességgel összefonódik.
Sok minden forog kockán számára. Egy egész népet kell felszabadítania, így nem
csupán saját sorsa múlik ezen. Nehéz küldetésre jelölték ki.
Állj!
Szólnom kell Bithiah hercegnővel!
Távozz, paraszt! Itt nincs keresnivalód!
Elkapni!
Az én nevem Mózes. A nevem Mózes! Szólj a hercegnőnek, hogy megjött fia!
Merre van?
Tüstént nyissátok ki!
Hisz' ő az!
Asszonyom!
Távozhatsz!
Ó, szeretett fiam!
Nem biztonságos itt neked.
Tudom én, hogy nem te gyilkoltál, ám vannak, akik megbüntetnének. Tüstént
távozz a városból!
Megtudtam…
Megtudtam, mi történt kisded koromban. Van egy fivérem. Egy nővérem. És egy
szülőanyám.
Elvesztettem a gyermekemet. Halva született.
Bele akartam fojtani magam a Nílusba.
Ám a folyó új életet adott.
Nekem adott téged.
Megjelenik a fáraó leánya szolgálólányaival.
Kimegy a Nílus partjára, ahol sírás üti meg a fülét.
És meglát egy picinyke bárkát. Kinyújtja karját, ami hosszabb lesz. Kétszer olyan
hosszú lesz, mint volt. Kinyújtózik, odahúzza a kis bárkát belenéz, és akkor
visszatér a fény a világába, miközben a kisdedet nézi, és azonnal rájön, hogy a
csöppség héber csecsemő.
Milyen gyönyörű vagy, kincsem!
-Héber csecsemő lenne? -Ezt soha többé ne mondd!
Ő ajándék.
Igen, bizony, ajándék vagy.
Asszonyom, lásd be, hogy őt nem tarthatod meg.
Hogy merészeled megszabni nekem, mit tehetek?
Magammal viszem a palotába. Nem tudnak veszteségemről,
És mi lesz, ha atyád megtudja?
Ez a közös titkunk. A miénk.
Nevezzük el Mózesnek! Víztől kapott élet.
Én Mózesem!
Egyiptomi név?
-Hiszen egyiptomi herceg. -A fáraó lánya a Nílusból kihúzott
kisdednek ezt a nevet adja: Mózes, vagy Móse, héberül. A történet egy egyiptomi
hercegnőről szól, aki nem beszél héberül. És nem volt oka a gyermeknek héber nevet
adni. Így kapunk egy bámulatos mondát, a zsidó nép nagy felszabadítójáról, aki
ismét megjelenik Egyiptomban és így szól: „Isten küldött, hogy felszabadítsalak
titeket." És közben a neve egészen idegen. Mintha ma megjelenne valaki a zsidó
közösségben, és azt mondaná, a neve Kareem, vagy Mary Jane, szóval
olyan, ami egy más kultúrára jellemző.
Mózes nevét a fáraó leányától kapta. Így a Midrás, amikor megpróbálja egyeztetni a
két változatot, hogy összhangban legyenek egymással, arra jutott, hogy a hercegnő
neve Bát Fáráo, vagyis a fáraó leánya, akit Isten leányaként vett magához. Bát
jáh, vagyis Bithiah, Jáh leánya, vagyis a héber Isten leánya. Rajta kívül nincs más,
akit úgy hívnának: Isten leánya. Nincs senki. Ez egy egészen különleges név,
Bátjáh.
Ismét segítened kell, anyám.
Ám igaz, valóban embert öltem.
Távozz! Most!
Nem tehetem. Visszaküldtek ide.
Küldtek? Ugyan ki?
Isten.
Melyik isten?
Az Isten, aki kisdedként neked adott. A héberek istene. Megparancsolta, hogy
vezessem népemet szabadságba, vigyem el őket hazájukba, Kánaánba.
Sosem lesz hajlandó visszaadni a szabadságukat!
Ide hallgass! Holnap lesz a herceg születésnapja. Nincs fáraó, ki aznap
elutasítaná alattvalóit.
Mózes, hallgass rám! Fivérem álmot látott, baljós jelet. Százakat vetettek
ezért fogságba, kegyetlenül kínoztatja őket. Még sohasem láttam ehhez foghatót.
Menj most! Hagyd el a várost! Elviselem, hogy soha többé nem láthatlak, ha tudom,
hogy élsz.
És ügyelj, hogy észre ne vegyenek!
A fáraó nem szerezhet tudomást arról, hogy visszatértél.
Ígérd meg!
Rajtad nem állt igazán jól.
Tévedsz. Jól áll. Nagyon is illik rá. Ez prófétai köntös.
Elég!
Jól mondta Cippóra. Méltatlan vagyok én ehhez.
Vagyok, aki vagyok, s leszek mindörökké.
Bocsáss meg, Uram!
-Hol hagytad hitedet, Mózes? -Hol hagytad hitedet, Mózes?
Úgy félek.
Három jelet küldök, melyek bizonyítják a fáraónak, hogy én vagyok az Úr. Ha van
hited, tiéd lesznek, hogy te fedd fel őket.
És ha elbukok?
Ha a Nap és a Hold kételkednének, tüstént kialudna fényük.
Úgy vélem, a Mózes és Isten között lévő kapcsolat teljességgel valószerű. Mózes
erre gondol: „Jó, Istenem, azt mondod, tegyem meg, de egyébként bizonytalan
vagyok. Vannak kérdéseim, fenntartásaim."
A Koránban, Mózes történetében Isten nehéz tettek végrehajtását kéri tőle,
melyek kapcsán tudja, hogy egyedül nem boldogulna. És számos szempontból úgy
vélem, a Korán olvasója, aki ezt hallgatja, önkéntelenül is megpróbálja a
helyébe képzelni magát és azt mondja: „Mik életem legnagyobb feladatai? És hogy
építsek ki igazi, bizalommal teli kapcsolatot az Úrral, ezzel a mindenható
erővel, hogy legyen erőm kitartani az úton?"
Ma ünnepeljük fiam 18. születésnapját.
És most, a hagyományhoz hűen szeretnék áldást osztani e csodás napon szeretett
népemnek. Ki van itt, ki kívánsággal fordulna felém?
-Eresszetek! -Mutass nekik jelet!
Hallottad, mit mondott a király.
Nem a te fajtádnak.
Három jelet küldök, melyek bizonyítják a fáraónak, hogy én vagyok az
-Úr. -Ez egy jel!
Isten Mózes által három jelet küldött, hogy azok révén igazolja magát. Mintha
ajánlólevelet kapott volna, ugye? Ezáltal hisznek neki.
Fáraó!
Azt mondta neki: „Dugd kezed köntösödbe!" És amikor kihúzza, rajta a lepra jele, a
halálé.
Te vagy!
Mózes!
Visszatértél!
Koldusnak öltözve, ráadásul gyilkosként. Felteszem, bocsánatért
könyörögnél e különleges ünnepnap alkalmából.
Úgy döntöttem,
megadom. Felmentelek a halálbüntetés alól.
A világon a legnagyobb kincs az emberi szabadság.
Ezt kérjük, hogy add meg nekünk.
-Hisz épp azt tettem. -Engedd el népemet!
-Népedet? -A hébereket.
A hébereket?
Hisz' nem héber vagy.
-Miért akarnál közember lenni? -Könyörgök! Hadd menjünk a
sivatagba imádni Istenünket!
Istenetek?
Mondd, nagy vezérem, hallottunk már a héberek istenéről?
Szerepel ő a Nap Könyvében?
Nem, nagyuram.
Említik netán véletlenségből valahol a Halottak Könyvében?
Egy szóval sem, nagyuram.
Úgy hát ki lenne ő?
Isten, ki csodákra képes. Saját szememmel láttam.
Mutasd! Mutasd, mikre képes a ti Istenetek!
A kígyó valójában egyike az egyiptomi isteneknek. Egy Uroborosz, és
összefüggésbe hozzák a Nílussal.
Ez egy különleges varázsbot, amit kígyóvá változtathat. Egyiptom
szimbólumává változtatja.
Varázslók!
Mutassatok igaz varázslatot!
Az egyiptomiak híresek voltak varázslataikról. Ha uralkodni akartok az
egyiptomiak felett, olyasmivel kell uralni őket, melyben jeleskedünk, és ők a
káprázatban jeleskedtek.
-Huájé tunebet -Huájé tunebet
Az egyiptomi mágia, vagy a Heka, ahogy ők nevezték, többnyire írott, vagy beszélt
szavakon alapult. Valójában isteni erejét ebből merítette a varázslat.
A kígyó így jelképesen lenyeli az egyiptomi királyi családot, a hatalmukat
és tekintélyüket.
A fáraók egy időben kobrát ábrázoló fejdíszt viseltek.
Felség, ez több, mint mágia. Ez a férfi a mi isteneinknél nagyobb hatalmat szolgál.
Elfogni!
-Fivérem! -Csöndet!
Mi csupán három napot kérünk tőled.
Miért engednék isteneteknek? Mily városokat igázott le? Mily csatákat nyert
meg?
Ő teremtette a Mennyet, a Földet és mindent!
Hazudsz!
Én vagyok a Világ ura, az istenek által szeretett, ki megteremtettem önmagam és a
Nílust.
Nem. Egy igaz Isten létezik. És az én Istenem teremtett meg téged is!
Jómagam és fiam nevében köszönöm Rének és Ízisznek ezen váratlan látványosságot, mi
remek szórakozásunkra szolgált.
Vigyétek ezen bolondokat színünk elől!
Kifelé! Kifelé!
A fáraó legmegvetendőbb tulajdonsága a szememben az arroganciája, ezért
ellenpontja Mózesnek, hiszen Mózes legfőbb erénye az alázatossága.
Tehát itt az arrogancia csap össze az alázattal.
Megmutattuk. Látták Istenünk erejét saját szemükkel.
Jól ismerem őt. Nem lehetünk biztosak semmiben.
-Ha láttátok volna a fáraó tekintetét! -Hmü?
-Ó, ó, óó! -Ide hallgass! Isten azt mondta, a fáraó
makacskodni fog, és ezért lesújt majd rá. A fáraó makacskodott, Isten
mégsem sújtott le rá. Te érted ezt?
Hm. Mesélj Eliézer születéséről!
Hogy?
Nővéreim, mindenki azt mondta, könnyebb a második szülés az elsőnél. Mesélj, mire
emlékszel belőle!
Több, mint három nap volt.
Bizonyosra vettem, hogy elveszítjük.
Hogy elveszítünk.
Így, látod, mégsem lett igazuk.
Isten lesújthat bácsikádra, de tán hosszabb büntetése, mint ahogy gondolnád.
Talán nehezebb lesz, annyira, hogy üvölts a csillagokra, miképp én is. Ő fog
dönteni, Isten.
Ezek az emberek felnéznek rád.
Hogy vezethetném őket?
Te vagy, te vagy az, ki szólhat Istennel. Az te vagy.
Nem telik el nap anélkül, hogy ne éreznék bizonyos módon bizonytalanságot,
vagy egyfajta szorongást valami kapcsán, vagy hogy ne érezném magam alkalmatlannak
valamire. Ekkor Mózesre gondolok, minden gyengeségére. Mivel neki is van priusza,
szörnyű múltja. 40 éven át élt láthatatlanul, de Isten őt választotta.
Téged foglak használni. Mózes történetével azért könnyű azonosulni, mert mindnyájan
látjuk önmagunkat az életében, a kérdéseiben, Istennel való küzdelmében.
„Istenem, rossz embert választottál!"
Éveken át elárultál engem.
Veszteségem után az istenek ajándékának láttam őt.
Eluralkodhatott rajtad az eszelősség, hogy így hazudtál atyánknak.
Atyánk elrendelte sok száz ártatlan héber kisded meggyilkolását! Az volt eszelősség!
Az volt förtelem!
Parancsa megszegése, átkot hozott fejünkre. Olyasmiket látok, amiket te nem.
Ha árulónkkal szövetkeznél, nyugodt szívvel megteheted a tömlöcben.
Nem lelek magyarázatot arra, minek tanúi voltunk. Hát te?
A véremből vagy. Kötelékünk eltéphetetlen.
Döntened kell. Kihez leszel hűséges?
Egy alantas munkás nem fenyegetheti érdemben birodalmadat.
Máris utasítást adok kivégzésére.
Nem provokálhatnak egy oktalan lépésre. A héberek nevében szólnak, nem csinálhatunk
belőlük mártírt. Van más mód is.
Azok, kik szeretnének kimenni a sivatagba, feltehetően nem dolgoznak elég szorgosan!
Mostantól kezdve a héberek az építőkő készítéséhez nem kapnak szalmát! Nektek
kell kikaparnotok elég szénát, ám ugyanannyi követ várunk tőletek.
Ebbe belehalunk. Ne ölj meg minket!
A királyságban nincs helye munkakerülőknek! Keményebben kell
dolgoznotok!
-Eddig is hajtottak minket. -Nincs, ki nálunk szorgosabb lenne.
Most láthatjuk e bolond tett következményeit.
Remélem, Istenünk most lát téged, és megbüntet!
Mit kellene tennem? Mit? Megtagadjam Isten parancsát?
Kérdezd Istent, ha szólhatsz vele!
Nem, szenvedtél volna úgy, miképp mi szenvedtünk, mielőtt vezetőnknek
ajánlkoztál! Most majd megtudod!
-Az Úr kiköveteli akaratát. -A fáraó jóvoltából e
bánya lesz hamarosan a sírunk!
Ez gyalázat! Szégyellhetitek magatokat!
Négyszáz évnyi keserves gyötrelem nem volt nektek elég?
A fáraót akarjátok az uratoknak? A szenvedés mesterének?
Vagy szabadon, gazda nélkül élnétek?
Küzdjünk meg a szabadságunkért!
Kockáztassunk érte!
A szabadságot nem adják csak úgy, azt el kell vennünk!
Hallgassatok Mózesre! Hadd vezessen minket!
Mózes! Mózes!
Anyám! Cippóra!
-Mózes! -Anyám!
Anyu!
-Ne! -Segítsetek! Segítsetek!
Menjünk!
Vagyok, aki vagyok, s leszek mindörökké.
Elmentem a fáraóhoz, átadtam parancsodat, és nyomorult lett az életünk.
Emlékezz rá, ki vagyok, Mózes!
Járulj elé délelőtt, amikor a Nílus mentén sétál!
Minek? A fáraó sosem enged el minket.
Engedelmeskedj nekem! Menj Áronnal! Vedd hasznát botodnak! Legyen hited, Mózes!
Anyám, anyám! Én vagyok az, én vagyok az, Mózes!
Fiam, Isten az imént itt járt.
Az ösvény kijelöltetett, fiam. Mutasd nekik az utat, bárhová is vezessen!
Úgy lesz. Úgy lesz, anyám.
A NÍLUS FOLYÓ
Az Úr így szólt Mózeshez: „A fáraó szíve megkeményedett, nem akarja elbocsátani a
népet. Keresd fel holnap reggel a fáraót, amikor lemegy a vízhez, majd állj meg a
folyó partján és várd meg!
És botodat, mely kígyóvá változott, vedd előtte kezedbe!"
Elfogni!
Oly nagyon féltek tőlünk, hogy már szólni sem engedtek?
Azért jöttünk, hogy ismét megkérjünk. Hadd menjünk a sivatagba áldozni a mi
Istenünknek!
Egy Isten, ki gyilkost küld nevében szólani?
Ha muszáj, most is vérrel kezemen távozok.
-Megfenyegettél? -Ne érezd gyengeségnek, ha
engedsz nekünk! Ez az erő jele.
Kioktatnál erőről és gyengeségről? Engem, a harcost?
Férfi vagy, ki előtt egy nemzet borul térdre, tudjuk jól. Ám szeretettel is
uralkodhatsz, minek meglehet jutalma!
Hát nekem akartok jót? Ezek a kihívás szavai. Egy elveszett fiú beöltözik, hogy
prófétaként tetszelegjen. És íme, megjelenik színem előtt. Hűség és hála
nélkül azok iránt, kiktől mindent megkapott.
Téged Egyiptom birodalma teremtett. Mózes, a héberek pusztán összezavarnak. És
Istened a pusztulásba vezet titeket.
Lásd hát Istenem hatalmát!
Isten hatalmas!
Egyiptom minden vize vérré vált. Néped szomjhalált fog szenvedni.
Majd isznak bort, míg kitisztul újra a víz.
Legalább vígabbak lesznek.
Az első benyomásra nem kapunk újabb esélyt. Az legyen olyan, hogy felfigyel rá
Egyiptom fáraója, és természetesen éreznie kell, hogy Isten nem tréfál a
szabadság kérdésében.
Amikor a Nílus vize átváltozott vérré, életet adó forrásból a halál forrása lett.
A víz nekünk nem okozhat gondot, hisz a miénk szent forrásból fakad.
A tíz csapás lényege valójában az, hogy Isten az erejét fitogtatja az egyiptomi
Pantheonnal szemben, mert ezek a csapások szimbolizálják Egyiptom isteneit. Lássuk
az elsőt, mely során a Nílus vizét vérré változtatta! Hiszen a Nílus ad
életet Egyiptomnak.
A Nílus istene Hápi, egy androgün istenség, és a Nílus vére jelentheti, hogy
Hápi megsérült, vagy akár le is mészárolták. Ezért lett minden csupa vér.
Gyerünk!
„Az egyiptomiak ivóvíz után ástak a folyó partján,
mert nem tudták meginni a folyó vizét.
Még a fáraó sem tudott inni hét napon át. Füvet rágott, abból próbált nedvességet
nyerni, mert valahányszor vizet vett volna magához, az vérré változott.
Új hatalom mutatkozott meg Egyiptomban, és a régi hatalom birtokosa a határokat
feszegette.
Kész van már?
Hamarosan, felség.
Felség! A hercegnő kérdezteti, mikor állsz készen szólni a héberekkel.
Hadd várjanak!
Kész van, felség.
Fáraó, békével jöttünk tárgyalni.
Megmérgeztétek folyómat!
Nem mi, Isten.
Lássátok, miféle fortélyokra képesek varázslóim. Hisz' ti felforgattátok
birodalmam rendjét.
Erre csupán egy méltó büntetés van.
Ő az én fiam, és fontosággal bír a héberek számára. A folyó vize ismét tiszta. Miért
keserítenéd el munkásaidat, mivel lázadást szíthatsz?
Mivel hébernek vallja magát, héberként bánunk majd vele. Küldjétek dolgozni!
Szemfényvesztés.
A Korán úgy jellemzi a fáraót, ahogy mi mondjuk, dölyfös. A dölyfös tökéletes
fordítás, mert megragadja annak lényegét, hogy mily nagyra tartja magát.
Amikor meghallja a próféciát, mi szerint ne viselkedjék zsarnokként a földön és
ismerje el, hogy Isten a legfőbb hatalom mindenek felett, meg sem hallja az
üzenetet, mert saját egója megakadályozza, hogy megértse Mózes
mondandóját.
Gyerünk, dolgozni, igyekezzetek! Rajta! Rajta! Ne lazsálj!
Dolgozni!
Hagyd, hagyd!
Gyerünk, gyerünk!
Rajta, rajta! Szaporán!
„Íme, Egyiptom egész földjét békával sújtom. Nyüzsögni fognak a folyóban,
azután kijönnek és behatolnak a házakba, a hálószobákba, az ágyadra, szolgáidnak és
alattvalóidnak a házába, a kemencéibe és dagasztóteknőibe. Sőt, a békák felmásznak
rád, szolgáidra és minden alattvalódra."
A második csapás, a békák özöne és ezek a békák sokasodnak. És történetesen a
termékenység egyiptomi istennője Heket, akit békafejjel ábrázolnak. Így megtörtént
az első két csapás és az a kérdés, ki uralja a Nílust? Vajon Hápi, vagy Jahve?
Ki felel a termékenységért? Heket, vagy Jahve?
A történetekben elhangzik, hogy békák lepték el a városokat, és hogy is tudnánk
aludni, amikor békák ugrálnak rajtunk? Annyi béka vetette rá magát az emberekre,
hogy fel sem tudtak állni. Eszel és egyszer csak egy béka ugrik be a szádba.
Ha belegondolunk, ez egy Hollywoodi eszelős horrorfilm.
Ember ő, nem isten.
A varázslók is képesek voltak ugyanerre. Lemásolták az első két csapást, a véres
vizet és a békákat. Csakhogy visszafordítani nem tudták. Káoszt
teremthettek, ám a rendet képtelenek voltak visszaállítani. Csakis Jahve
állíthatta vissza a rendet.
„A fáraó hívatta Mózest és Áront, s így szólt hozzájuk: „Kérjétek az Urat, hogy
vegye el a békákat rólam és népemről, én viszont elengedem a népet, hogy áldozatot
mutasson be az Úrnak." Mózes ezt felelte: „Történjék akaratod szerint: ebből majd
megtudod, hogy senki sem hasonló Jahvéhoz, a mi Istenünkhöz!"
„A békák elpusztultak a házakban, az udvarokon és a földeken. Rakásra hordták
őket, s az ország bűzlött tőlük.
De amikor a fáraó látta az enyhülést, újra megkeményedett, s nem akart Mózesre
és Áronra hallgatni, ahogy az Úr előre megmondta."
Amikor lesújtott az első néhány csapás, a fáraót számos tanácsadója arra bíztatta,
hogy ne engedjen. De gyorsan fordult a helyzet, mert hamarosan a tanácsadói már
mind nógatták, hogy engedjen a kérésüknek, ám ő ezt nem hallotta meg.
Itt van a héber Isten, aki távol él, és a népe rabszolgasorban nyomorog, vagyis
gyenge lehet, ám beront Egyiptom területére, lényegében megvív néhány
sikeres ütközetet, és nem adja fel.
Mi volna ez?
Tetű.
Az egyiptomiak féltek a tetűtől. Tisztaságmániások voltak, ezért
borotválták a testüket és a fejüket. Még a nők is kopaszok voltak, vagy csak egész
rövid hajuk volt, és paróka hordásával védekeztek a tetvek ellen.
A csapások szándékosan egyre súlyosbodtak, hogy bizonyítsák Isten hajthatatlanságat,
Istenét, aki egyre kegyetlenebbül büntet, hogy teljesüljön akarata.
„Azután az Úr így szólt „akkor böglyöket bocsátok rád. A böglyök nagy
tömegben ellepték a fáraó házát, és egész Egyiptomot. Az ország nagyon szenvedett a
böglyök miatt."
Varázslóim nem tudnak rovarrajzást bemutatni. Aggasztó. Oly hatalma van,
amivel mi nem bírunk. Nem tudom, mit tehetnék ellene.
Azt állítja egy Isten áll mellette. Egy.
Az egy lehet hatalmasabb a soknál? Mihez kezdjünk vele?
Te vagy az egy igaz uralkodó.
-A hébereknek csupán egy istenük van. -Ő csupán egy ember által szól.
Válaszd el ezen embert népétől!
Érd el, hogy ne bízzanak benne!
Ő nem tartozik közéjük.
A fáraó szólni kíván veled. Tüstént be kell jönnöd udvarába!
Azonnal indulunk is.
Csupán Mózes jöhet.
Mózes, kérlek, tarts velem!
Igyál egy kis bort!
Pompásabb a víznél.
Nem hiányzott száműzetésed során ez a fényűzés?
A sivatagi életnek ugyancsak van előnye. Közelebb érezzük magunkat
Istenhez.
Mondd!
Mihez kezdjünk most?
Mózes, e varázspárharcban alul maradtam. Tehetetlen vagyok.
Mondd hát. Mit kívánsz tőlem?
Már mondtuk, ki akarunk menni a sivatagba, hogy áldozatot mutassunk be
Istennek.
Legyen! Mutassatok be áldozatot, csakhogy itt, a városunkban.
Az lehetetlen.
-Minden lehetséges. -Az áldozat, mit bemutatni
készülünk, a te néped szemében förtelem.
Megparancsolom népemnek, hogy tűrjék el. Engedelmeskednek.
Csupán három napot kérünk.
Két ember, két Isten eltérő állásponttal.
Tiszteletben tartom, hogy héber vagy. Ám mi vagyunk a családod, Mózes. Egyiptomhoz
ugyanúgy tartozol. Ez a te földed, ők a te néped. És szenvednek.
Keressünk középutat! Igyál egy kis bort!
Két napot kaptunk.
Két napot.
Csupán ennyit engedélyezett. Elmehetünk, mindnyájan.
Két napot?
Két nap elegendő, ha éjszaka is úton vagyunk.
Asszonyainkkal és gyermekeinkkel?
Mindnyájan.
Sikerülhet. Mózes ismeri a sivatagot.
Népünk nem ismeri. Sokan közülük most először teszik ki lábukat Gósenből.
Rettegni fognak odakint.
Hogy győzhetnénk meg őket, hogy el kell indulniuk?
Két napot sikerült kapnom tőle. Mit ajánlott eddig egyáltalán?
Milyen lesz vajon népünk élete a sivatagban?
Úgy érzem, hogy eddig fogsághoz voltak szokva.
Ismerik a nehézséget, ám nem tartanak össze. Képtelenek önmagukat vezetni.
Mózes, kérlek, jöjj!
Már közel van.
Anyám! Anyám, én vagyok az!
Én vagyok az, Mózes!
Szeretlek, Mózes!
Két nap múlva indulunk, anyám. Már csak két nap.
Szabad leszel!
Anyám! Anyám! Még nem ment el. Anyám, anyám, anyám!
Elment.
Drága öcsém, ő nincs többé!
A Nap elérte a zenitet.
Itt az idő, Mózes!
Álljatok meg!
Menjetek haza szeretteitekért! Útnak indulunk a
sivatagba!
A fáraó utasítása!
Úgy hallottátok, hogy ma előbb végezhettek, és kimehettek a sivatagba
áldozatot bemutatni.
Ám ez hazugság!
Fáraótok nem adott erre engedélyt. Folytatnotok kell a munkát ma estig és
holnap is!
-A fáraó ígéretet tett, hogy kimehetünk… -Ő nem ígért effélét.
Elengedett minket és el is megyünk!
Megállj!
Vissza dolgozni! Mindenki menjen vissza! Hagyd most! Gyere! Vissza, dolgozni! Hagyd
most!
Hazudtál nekem, ismét!
Elszámítottad magad.
Én bíztam ígéretedben!
Én az Istenekkel szólok, meggondolhatom magam.
Néped immár nem bízik benned. Ez várható volt. Nem tartozol közéjük, Mózes. Hiába
folyik ugyanaz a vér ereitekben. Elhoznád régi Istenüket, ám hányan ismerik
ezen Istent fáraójukhoz képest?
Én törődök velük. Kértem Ozirisztől és Hórusztól és Ízisztől, hogy dúskáljanak.
Nélkülem vajon lenne ételük? Vizük? Tető a fejük felett?
Isten nem könnyítette meg az utat, mert nem könnyítheti meg az utat. Az élet nem
ilyen. Volt már olyan, hogy tanultunk a leckéből, vagy azt gondoltuk, tanultunk,
de amint kezdünk kissé elkényelmesedni, amint könnyebbnek tűnt a
helyzet, elfelejtettük a leckét? Elfelejtettük, mit tanultunk? Mi kell
ahhoz, hogy igazán megjegyezzük a tanulságot? Nehézségek.
Ennek véget kell vetnünk!
-Békét kell kötnünk a fáraóval. -Nem!
Azt nem lehet!
Mózesnek igaza van.
Minél rosszabb neki, annál jobban megkeseríti az életünket.
Istenhez képest ő semmi. Nem több, mint kihúzandó hajszál.
Akkor miért nem tépi ki közülünk a fáraót? Dönti le a kaput, végez az őrökkel, hogy
távozhassunk? Ha a mi Istenünk oly mindenható, miért nem teheti meg mindezt?
Ha nemzet akarunk lenni, önálló nemzet, ahhoz erő szükséges.
Azt hiszitek, amint elnyerjük szabadságunkat, könnyű lesz?
Nem!
Nehéz lesz letelepedni, felépíteni a jövőnket. Nehezebb, mint egy templomot,
nehezebb, mint ezer templomot felhúzni! És ami, vezérelni fog minket, az az erőnk és
hitünk.
Ezért e sok megpróbáltatás.
Dátán! Dátán!
Mondd társaidnak: „Várjatok! Szenvedjetek!"
A fáraó még többet szenved.
A csapások célpontja nyilván a fáraó volt, de valamilyen szintem, a hébereknek
is demonstrált Isten, a meggyőzésükre, hogy lássák, mindazt, ami történik, ők nem
tehetnék meg, nem tudnának így fellépni önmagukért. 400 éve ott élnek és
képtelenek voltak elkerülni a küszködést, a rabszolgasorsot, és most nézik, ahogy
Istenük csatákat vív az érdekükben anélkül, hogy kisujjukat mozdítaniuk
kellene.
Vagyok aki vagyok, s leszek mindörökké.
Uram!
Holnap a fáraó királyságának minden jószága elpusztul.
Úgy a fáraó engedni fog?
Nem, képtelen lesz rá. Mivel már megkeményítettem szívét.
De Uram, nem lenne jobb, ha engedékeny volna?
Isten azt mondja Mózesnek: „Megkeményítem a fáraó szívét."
Olvashatjuk ezt a passzust, Isten kijelenti, hogy ő keményítette meg a fáraó
szívét, vagyis ő talán elengedte volna Izrael népét, ám Istennek célja volt
ezzel. Nem véletlenül befolyásolta az elméjét,hogy gondolja meg magát. Isten
dönti el, mi fog történni, akkor is, ha az visszás lépés.
Az iszlám értelmezés szerint, akkor keményedik meg az emberi szív, amikor
hosszasan halad rossz úton. Idővel döntések sorozata vezet el oda, hogy
eltérjen az útmutatástól. Ezért a szív megkeményedése egy folyamat. Hogy
analógiát keressek a kortárs orvostudomány területéről, a koleszterin
sem hirtelen halmozódik fel, és okoz szívrohamot. Folyamatosan rakódnak le a
kis plakkok, amik végül eltömítik az ereket.
Tudja, hogy számtalan haláleset lesz a megkeményedett szíve következtében, és
mégsem tudja, hogy visszakozhatna.
Úgy vélem, morális és etikai szempontból fontos, hogy bármennyire hiszünk abban,
hogy az ember megjavulhat és jobb lehet, szeretjük a jó kis megváltásos sztorikat,
szerintem Isten azt tanítja nekünk, hogy vannak rossz, szörnyű emberek, akikből
hiányzik ez a képesség.
„Ha nem engeded el, hanem továbbra is fogva tartod, akkor az Úr keze, mint
pusztító járvány, ránehezedik nyájaidra, amelyek a mezőn vannak: a
lovakra, a szamarakra, a tevékre, a szarvasmarhákra és a juhokra."
Mikor történt ez?
Az éjszaka.
Gyere! Kérlek! Állj fel! Ne lássák, mennyire le vagyunk sújtva!
Nagyuram!
Nem érkezett meg a gabonaszállítmány, mert nem maradt igás jószág. Mind elpusztult.
Mindegyik?
Mind, kivéve a héberek jószágait.
A tehenek és a lovak betegek. Nincs bizonyságunk, hogy miatta.
Istenek!
Maradj távol!
Ez a fáraó annyira elvakult volt saját nagyságától, hogy számára nincs hely senki
másnak, és a kognitív disszonanciája, látván, hogy minden összeomlik, ám ő
törtet tovább előre, Hitlerre emlékeztet. Hitler az utolsó napokban is
oly vakon hitt beteg küldetésében, hogy nem vette észre birodalmának omladozását.
Úgy gondolom, bizonyos módon a fáraó is ugyanígy vak volt a történtekre, mert csak
önmagára figyelt.
A sok csoda, a jelek dacára a fáraó még mindig önmagát hitte istennek. Van egy
vers a Koránban, melyben a fáraó megszólítja egy emberét, miniszterét, és
azt mondja nekik: „Építsetek nekem egy magas házat!"- Feltehetően egy piramisra
céloz. „Hogy elérjem az eget és lássam Mózes Istenét!" Ez a nárcizmus odáig
fajult, hogy a mennyekbe emelkedne, hogy lássa az Istent, akiről Mózes beszél. Nem
hitte el, hogy létezhet az övénél nagyobb hatalom.
37 személyt elvitt a tetű tífusz a nők lakrészében. A veszteségünk mostanra
összesen 350 személy csak a palotában.
Szabad folytatnom?
Uram!
Ha oly nagy hatalma lenne, rám is hatott volna!
Egy Istenségnek nem árthat!
„Jégeső volt ez, olyan pusztító erejű jégeső, amilyet még nem láttak az
egyiptomiak földjén, mióta emberek lakják.
A jégeső teljesen elpusztított mindent Egyiptom földjén, ami a mezőn volt: embert
és állatot.
Csak Gósen tartományt, Izrael fiainak lakóhelyét kímélte meg a jégeső."
Szeretlek téged, fivérem!
Arra kérlek, hogy engedj neki!
Azért kéred, mert őt ugyancsak szereted.
Éhezni fognak a népek.
Ezrek.
Ha a fáraó nem enged.
Engedni fog?
Reménykedjünk!
A fáraó kifejezést még ma is használjuk az arab nyelvben, a modern arabban is. Még
igét is képeztünk belőle. Valaki, aki olyan büszke, olyan kevély, valaki, aki
nem hallgat másokra, dacol mindenkivel, dacolni akar, ő egy fáraó.
Fáraóként viselkedik. Nem szeretnék politizálni, de a legtöbb autokrata
rezsimben a diktátorok pontosan ugyanilyenek. A fáraóhoz hasonlók ma is
léteznek.
Felséges uram, senki sem dolgozik. Az emberek éheznek. Ez már elviselhetetlen.
Lásd be, nem haladhatunk tovább ezen az úton!
Az én Uram nem hátrál meg, míg nem teljesíted kérésünket.
Mondd uradnak, hogy állítsa meg a jégesőt! Azután szólhatok veled.
Bizonyítottad, hogy egy Isten oltalma alatt állsz.
Az ő elismeréséül kiengedem népedet a sivatagba áldozatot bemutatni.
Nagyszerű döntés, felséges uram!
Mindazonáltal, a sivatagban való kóborlás árthat az ifjonti elmének, így hátra kell
hagynotok minden gyermeket.
Néped védelmezőjeként tartozom nekik ezzel.
Nekik is velünk kell jönniük.
Miért?
-Mert a mi Urunk ezt parancsolta. -Én pedig ezt parancsolom!
Nagyuram!
Annyi gabonánk van, hogy kitart vagy hét esztendeig. Mi vagyunk a világ legnagyobb
-termelői, átvészelhetjük. -Fáraó!
Teljesítsd tüstént kérésemet, vagy esküszöm neked, hogy sáskahad zabálja fel
földed minden gabonáját!
Így néped érdekében, engedj!
„Az Úr egész nap és egész éjjel tartó keleti szelet támasztott a vidék felett. A
keleti szél elhozta a sáskákat."
A csapások hatása kulminálódott. Eleve nem tudták pótolni a vízkészletet, majd a
legyek és az összes kártékony, támadó rovar miatt megsemmisült az élelmiszer
tartalékuk, ami ártott az életminőségnek és a gazdaságnak. Ez valóban óriási
csapás, mert kemény valóság volt, és mindenben hatott az emberek életére.
Isten elmesél egy történetet. Az Izraelitákhoz beszél és a történetével
megsemmisül addigi hitünk hatalmának forrása kapcsán. Egymás után pusztítja el
a földet, a gazdaságot, a hatalomérzetet.
„Elborították a föld felszínét, felfaltak minden növényt a mezőn, és
minden gyümölcsöt, amit a jégeső megkímélt."
„Ezután nem maradt semmi zöld a fákon, semmi növény a mezőn egész Egyiptom
földjén.
Atyám, láttam az embereket a palotán kívül.
Mindnyájan éheznek.
Nem csupán tetteinkkel bizonyíthatjuk önmagunkat, azáltal is, mit eltűrünk.
Miért kellene mindezt eltűrnünk?
Én vagyok a fáraó.
Te, fiam, fáraó leszel egy nap. Mi vagyunk a rend, ezen hatalmas birodalom oszlopai.
Ha behódolok a héberek istenének, ha végül mégis legyőzetek, az alapok összeomlanak.
Mi pedig eltűnünk.
Nem lenne az vereség, fivérem.
Alázat lenne, és értelem, pusztán haladás. Az Istenek békében is élhetnek. Széth és
Hórusz kibékültek, és felosztották egymás között az alvilágot.
Osszam meg mással a világot, mely már enyém?
Atyám, ha megadod Mózesnek, mit ő akar, azáltal visszaadod a jólétet népednek. Úgy
nagyobbnak fognak látni, nem pedig kevesebbnek.
Nem lehetek nagyobb annál, mint amilyen már eleve vagyok.
Megsemmisülök, ha meghajolok Mózes Istene előtt!
Nem tehetem meg!
Nem teszem!
„Három napig sűrű sötétség szállt egész Egyiptomra. Senki sem láthatta a másikat,
és senki sem mozdulhatott el helyéről három napon át."
Eltakarta a Napot, holott a napisten Ré a Pantheon főnöke és a fáraó patrónus
istene. Így komollyá vált a helyzet.
Úgy vélem, a sötétség támadás volt Ré ellen, mert az egyiptomiak a Napot a
kozmikus rend lényeges elemének tekintették.
Az egyiptomiak nem értették, mi történik éjszaka a Nappal, így félelmetes
volt számukra, mert a szemünkben a sötét az ismeretlent képviselte. És az alvilágba
vezető útra emlékeztetett. Ezért úgy vélem, a sötétség egyenlő volt a halállal
az ő képzeletükben.
A Teremtés könyvében Isten rendet teremt a káoszból. A csapások idején a rend ismét
átcsap káoszba, mondhatni, a teremtés előtti állapotba. Egy kozmikus shownak
leszünk tanúi. Az istenek egymás ellen harcolnak. Ki nyeri ezt a csatát?
Ezután már nem tarthat vissza minket.
Elvakítja a büszkesége.
Jól vigyázz!
A hatalom, mit megkaptál túl nagy. Ne hagyd, hogy téged is megkeményítsen!
Mózes!
Kérlek, tedd vissza a Napot és a Holdat az égre!
Engedj minket áldozatot bemutatni!
Engedd el velünk a gyermekeket, az időseket! Izráel egész népét.
Nem áldozatot mutatnátok be. Mondjuk ki végre! Távozni akartok. Távozni, elárulni
uralkodótokat, engem.
Így igaz. El akarunk menni.
Túl sokáig éltünk szolgasorban. Ideje elengedned népemet.
Takarodj!
Óvd meg népedet! Óvd meg magad az eljövendő fájdalomtól! Óvj meg engem is e
kíntól!
Tűnj innen!
És óvatosan járj!
Úgy lesz.
Ha még egyszer megpillantod arcomat, lerágom húsodat!
Helyesen szólottál, soha többé nem látod arcomat.
Anyám!
Mózes!
Nem engedett?
Félek, nem.
A te Istened hatalmasabb. Bárki, kinek szeme van, láthatja.
De kérlek, Mózes, kérd meg, hogy irgalmazzon Egyiptomnak!
Már hiába kérném.
Mit rendelt el ezúttal a te Urad?
Én vagyok a pusztító.
Mózes, mi az, ami most be fog következni?
Én vagyok a pusztító.
Halál.
Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support