Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support
‫- ארץ גושן -‬
‫משה.‬
‫אדוני.‬
‫הלילה הזה שונה מכל הלילות.‬
‫במה, אדוני?‬
‫כל בכור בארץ מצרים ימות.‬
‫מבכור פרעה‬
‫ועד בכור השפחה הענייה ביותר.‬
‫מה לגבי העברים?‬
‫הקשב היטב.‬
‫על כל אחת ממשפחותיכם‬ ‫לאכול שה לעולה על מרורים.‬
‫אכלו אותו עם מצות, כי אין זמן להחמצת הלחם.‬
‫מרחו את דם השה על המשקוף בכל אחד מבתיכם‬
‫לאות שבתיכם אלה, כדי להגן עליכם מנקמתי.‬
‫אני מחפשת את בית משה.‬
‫אני מפחדת, משה.‬
‫לבטח יש דרך אחרת.‬
‫אני המשחית.‬
‫היכנסו. מהר.‬
‫מהר.‬
‫וכך החלה המכה העשירית.‬
‫מכת בכורות.‬
‫- התורה כולה: סיפורו של משה -‬
‫- חלק 3: הארץ המובטחת -‬
‫המכה האחרונה הרסנית מאין כמוה,‬
‫כי לפיה, כל בכור במצרים,‬
‫מהילד הבכור של פרעה ועד אלה של פשוטי העם,‬
‫ואפילו אלה של הבהמות, כולם ימותו.‬
‫מבחינת הנצרות,‬ ‫זה רמז מטרים לברית החדשה ולישו הנוצרי.‬
‫"דם השה". השה לעולה.‬
‫ותיגאלו רק בזכות דמו.‬
‫ובספר שמות, רק בזכות דם השה‬
‫שנמרח על המשקוף, אתם תיגאלו.‬
‫בבקשה. אכלו.‬
‫שתו.‬
‫רק בזכות סימון בתי העברים‬
‫בדם השה על המשקוף,‬
‫המלאך המשחית פסח על הבתים האלה.‬
‫זה מקור השם "פסח".‬
‫הוא פוסח על בתיהם ומכה רק במצרים.‬
‫- פר-רעמסס‬ ‫בירת מצרים -‬
‫זה. זה מעדן.‬
‫אחמן?‬
‫אחמן!‬
‫אפשר להחשיב את זה לעין תחת עין.‬
‫מה פרעה עושה בתחילת ספר שמות?‬
‫הורג את התינוקות הזכרים.‬
‫ועכשיו, הילדים הבכורים הם אלה שמתים.‬
‫יש פה סגירת מעגל.‬
‫מה שניסית לעשות לשלי, אני עושה לשלך.‬
‫היהדות הרבנית העתיקה לא מהללת את הסבל‬
‫שסבלו המצרים ממכות מצרים.‬
‫כשמגיעים בהגדת הפסח בליל הסדר‬
‫לדקלום עשר המכות,‬
‫אנחנו נדרשים להוציא טיפת יין מכל כוס‬
‫ולטפטף אותה באצבע על שולי הצלחת.‬
‫אסור לנו לשמוח לאידם של אחרים.‬
‫בין אם אלה אנשים שפגעו בנו‬
‫ובין אם הם חפים מפשע.‬
‫ולכן אנחנו מסמלים שאושרנו מופחת.‬
‫משה!‬
‫בפרק י"ב, המלאך המשחית מגיע.‬
‫ויש שמפרשים שזה מלאך המוות.‬
‫לא כתוב שזה אלוהים.‬
‫משה!‬
‫אבל מיד לאחר מכן,‬ ‫כתוב שאלוהים כן אחראי לזה.‬
‫אז אני לא יודע אם הכתוב מנסה להפריד‬
‫בין אלוהים לבין מעשיו של אלוהים.‬
‫משה.‬
‫"ותהי צעקה גדולה במצרים‬
‫"כי אין בית אשר אין שם מת."‬
‫משה!‬
‫בבקשה! עלינו ללכת!‬
‫אני חושב שכותבי התנ"ך ועורכיו‬
‫שינו את זה למלאך המוות‬
‫כדי לפטור את אלוהים‬
‫מאופי אכזרי ונקמני יותר‬
‫שנייחס לכל אל‬
‫שיהרוג ילדים וחפים מפשע.‬
‫מה עשינו?‬
‫מה שאלוהים ביקש ממך לעשות.‬
‫אני בוחן את המכה האחרונה,‬
‫והיא מחרידה מאין כמוה.‬
‫אלה בדיוק הסיבות לכל הטענות נגד אלוהים.‬
‫איך אל טוב ומיטיב הרשה שזה יקרה?‬
‫איזה מין אל נקמן יעשה דבר כזה?‬
‫תהרוג את כל הבכורים?‬ ‫איזה מין אל חסר רחמים אתה?‬
‫ולמען האמת, אין מענה טוב לזה.‬
‫אבל רק ברמה האנושית, זה פשוט מחריד.‬
‫משה.‬
‫איפה אתה, משה?‬
‫משה!‬
‫איפה אתה?‬
‫ענה לי!‬
‫אחי.‬ ‫-נעל את הדלת.‬
‫עליי ללכת אליו.‬ ‫-לא!‬
‫ענה לי!‬
‫אני אלך אליו.‬
‫משה לא כאן.‬
‫הוא מתבייש להתייצב בפניי?‬
‫בני מת!‬
‫גם ילדינו מתו. מידיכם.‬
‫הוזהרתם.‬
‫אף אדם לא יוכל לאלוהים.‬
‫האל שלכם אינו אלא רוצח.‬
‫הוא מעניק חיים.‬
‫וגם נוטל אותם.‬
‫בני…‬
‫בני.‬
‫לכו למדבר.‬
‫לכו עכשיו.‬
‫ללא תנאים?‬
‫ללא אף תנאי.‬
‫כל עוד תעזבו עכשיו.‬
‫הישארי עמנו.‬
‫לא.‬
‫עליי להתאבל איתו על שכול מצרים.‬
‫על השכול שלו.‬
‫עלינו לעזוב. מהר.‬
‫לפני שיימלך בדעתו.‬
‫ילד אהוב שלי.‬
‫את הבאת את הרוע הזה לביתי.‬
‫אתה אילצת את משה לכך…‬
‫לאסון הזה.‬
‫וראה מה קרה.‬
‫חשבת שאתה בלתי מנוצח.‬
‫בלתי פגיע!‬
‫אני מדבר עם אלים.‬
‫האומנם?‬
‫השתחווי בפניי.‬
‫אנא, הקשב לי.‬ ‫-השתחווי!‬
‫אני פרעה!‬
‫מלך היאור!‬
‫"ותחזק מצרים על העם למהר לשלחם מן הארץ‬
‫"כי אמרו כולנו מתים."‬
‫עכשיו הכול מתקדם מהר.‬
‫כאילו הזמן דוחק פתאום.‬
‫הם היו שם במשך שנים.‬ ‫כמה, שנתיים? עשר שנים? 400?‬
‫אבדה להם תחושת הזמן.‬ ‫עבדים לא שולטים בזמנם שלהם.‬
‫לעבדים קובעים איפה להיות ומתי.‬
‫עכשיו, לראשונה, אומרים להם שהולכים.‬
‫הם כבר לא משועבדים לזמן.‬ ‫הם ישלטו בזמנם שלהם.‬
‫"ויבקשו ממצרים כלי כסף‬
‫"וכלי זהב ושמלות.‬
‫"וה' נתן את חן העם בעיני מצרים‬
‫"וישאילום‬
‫"וינצלו את מצרים."‬
‫המילה בעברית לרוב מתורגמת ל"ביזה",‬
‫אבל בואו נאמר את האמת. המובן הוא זהה.‬
‫"עכשיו נקבל מה שמגיע לנו."‬
‫למעשה, העניין היה כה בעייתי ביהדות המוקדמת‬
‫שהפילוסוף היהודי פילון‬
‫גרס, "לא, זה היה השכר על עבודתם."‬
‫לא ממש מדובר בביזה או בניצול.‬
‫זה משהו שהגיע לנו,‬
‫ושקיבלנו כפיצוי על כל מה שעברנו.‬
‫הלוואי רק שהיו בתנ"ך הערות שוליים.‬
‫כאילו, "מה אתם מנסים להבהיר לנו בזה,‬
‫"חוץ מהעובדה שהתהפכו היוצרות?"‬
‫האם זה…‬
‫זה מה שנהיה?‬
‫זה?‬
‫משה!‬
‫לא נתת לי עדיים כשהתארסנו?‬
‫יום זה הוא כאירוסים.‬
‫ארבע מאות שנים, משה.‬
‫הרשה להם לחגוג.‬
‫הוא לא יכול לשמוח בשמחתנו.‬
‫יום זה נובא לפני זמן רב.‬
‫יום עזיבתנו לכנען.‬
‫לארץ זבת חלב ודבש.‬
‫אחרי 400 שנה, היום הגיע לבסוף.‬
‫סבלנו רבות במשך התקופה הזו.‬
‫מעבודת פרך, מקשיים וממכאובים.‬
‫שכחנו מי אנחנו.‬
‫ואז אלוהים…‬
‫אלוהים דיבר אליי על ההר.‬
‫והנה אנחנו עתה.‬
‫הנה אנחנו, עומדים בבוקר יפה זה‬
‫בשערי החופש.‬
‫ופתאום נאמין לפרעה שהוא ישחרר אותנו?‬
‫כמה פעמים שינה את תכניותיו?‬
‫ייתכן שמלכודת היא.‬
‫לא.‬
‫המלכודת היחידה כעת נמצאת כאן, בראשנו.‬
‫מיום זה והלאה, אלוהינו הוא כארוסנו‬
‫ואנו ככלתו.‬
‫משה!‬
‫ראו!‬ ‫-הנסיכה.‬
‫לאן שתלך, אלך גם אני.‬
‫והיכן שתשב, אשב גם אני.‬
‫כשמשה מנהיג את בני העם ביציאתם ממצרים,‬
‫בתיה מצטרפת אליהם ביציאת מצרים.‬
‫ולדעתי, זה מדגים לנו משהו.‬
‫לדעתי, זה מראה בבירור מיהו משה כעת‬
‫ועד כמה הוא משפיע על אנשים,‬ ‫אפילו על משפחתו שלו, ללכת בעקבותיו.‬
‫לפי פרשנות מחכימה אחת במדרש,‬
‫בתו של פרעה הייתה בת בכורה,‬
‫והייתה אמורה למות במכת בכורות.‬
‫אבל אלוהים אומר,‬ ‫"מאחר שהצלת את משה, אני אציל אותך."‬
‫ובשלב הזה, אלוהים מאמץ אותה‬ ‫והיא ניצלת מהמכה האחרונה.‬
‫בעיני מוסלמים רבים, אמו המאמצת של משה‬
‫היא מישהי שגם דוכאה בידי פרעה.‬
‫ולמעשה, בכתבים נספחים לקוראן,‬
‫נכתב שכשמשה חזר,‬
‫היא בעצם הייתה בין הראשונים שנשמעו לו,‬
‫ומסופר שפרעה אז עינה אותה,‬
‫ושאלוהים הציל אותה מהעינויים הנוראיים‬
‫שסבלה מידי פרעה עצמו.‬
‫אז במסורת האסלאמית, היא נהיית‬
‫מקור השראה לנשים שנקלעו לאלימות במשפחה,‬
‫שזקוקות למילוט,‬
‫והיא יכולה להיות מודל לחיקוי.‬
‫משה.‬
‫אל לנו להתמהמה.‬
‫אחי יצא מדעתו.‬
‫בני ישראל!‬
‫נלכה!‬
‫יש שורה בהגדה‬ ‫שאנחנו אומרים בליל הסדר ולפיה,‬
‫לולא אלוהים הוציא אותנו ממצרים,‬ ‫היינו משועבדים לפרעה.‬
‫זה לא אומר שנישאר עבדים.‬ ‫רק מבחינה פסיכולוגית.‬
‫מבחינה פסיכולוגית,‬ ‫עדיין היינו מחויבים לאדוננו.‬
‫זו תסמונת סטוקהולם.‬
‫אחת מהדרכים‬ ‫לטיפול בתסמונת סטוקהולם ולהחלמה ממנה‬
‫היא ההמעטה בערך השובים,‬
‫ההבנה שהם חסרי ערך.‬
‫הם לא היו נחמדים אלינו. הם לא אנשים טובים.‬
‫וברגע שמבינים את זה,‬
‫תסמונת שטוקהולם נעלמת.‬
‫והם חופשיים. הם משוחררים.‬
‫הקרבתי קורבן לאמון.‬
‫הוא גאל אותנו מהרוע הזה סוף כל סוף.‬
‫לא. טעינו, המן!‬
‫אם שבט עובדים אחד יעזוב, גם אחרים יעזבו.‬
‫הנובים, החיתים.‬
‫היסודות יתפוררו.‬
‫הכן את הצבא.‬
‫הוד מעלתך, אני מתחנן בפניך.‬
‫הכן את הצבא.‬
‫אני חושב שיש הרבה משמעות לעובדה‬
‫שהמכה העשירית היא זו‬ ‫שמשפיעה על פרעה אישית,‬
‫שהיא בעצם הייתה הקש ששבר את גב הגמל.‬
‫לדעתי, ברגע שפרעה מבין שבנו איננו,‬
‫לבו מתמלא בנקם.‬
‫ואז פרעה משנה את דעתו ודולק אחריהם.‬
‫זה לפעמים נראה לי כמשחק של חתול בעכבר,‬
‫כשהחתול רודף אחרי העכבר,‬
‫והוא תופס אותו בפה,‬ ‫ואז משחרר ומדרבן אותו קצת,‬
‫ואז חוזר לשחק בו.‬
‫כך מצטייר לי אלוהים בסיפור הזה.‬
‫כנען נמצאת בצפון. נלך מכאן.‬
‫נחצה את ארץ פלשתים.‬
‫הם עלולים להתקיף.‬
‫אם כך, ניאלץ להילחם.‬
‫זו הדרך היחידה, משה.‬
‫צפונה, אם כן.‬
‫נחצה את המדבר אל הארץ המובטחת!‬
‫אהרון!‬
‫הוא מראה לנו את הדרך!‬
‫לא, הדרך הזו מובילה לים!‬
‫בין מגדול ובעל צפון!‬
‫ראיתי זאת בעבר!‬ ‫-אבל נילכד!‬
‫הוא השיב אותי אליך.‬ ‫-אני אומר לך, אחי.‬
‫זה אות!‬
‫נצטרך צי של אלף ספינות‬ ‫כדי לצאת ממצרים בדרך זו!‬
‫"ויהי בשלח פרעה את העם‬
‫"ולא נחם אלוהים דרך ארץ פלשתים‬
‫"כי קרוב הוא,‬
‫"כי אמר אלוהים, פן יינחם העם בראותם מלחמה‬
‫"ושבו מצרימה.‬
‫"ויסב אלוהים את העם דרך המדבר ים סוף."‬
‫יש הרבה פרשנויות לסיבה שאלוהים‬ ‫הוביל את העם בכיוון משונה ובלתי שגרתי.‬
‫וההסברים נעים בין צידוקים צבאיים‬
‫ועד להבטחה שכך יגיעו‬ ‫למקורות המים הדרושים להם.‬
‫וייתכן שבכל אלה יש גרעין של אמת.‬
‫אבל התורה אמורה להיות‬ ‫סיפור שמדבר אלינו גם בימינו.‬
‫ולכן, המסר הכי רלוונטי‬ ‫מהמסע שבו הוביל אותם אלוהים‬
‫הוא שכשאתם חושבים שאתם יודעים‬ ‫באיזה מסלול להתקדם בחיים,‬
‫אלוהים אומר, "אני אכוון אתכם.‬ ‫אני יודע איזה מסלול מתאים לכם. לכו אחריי."‬
‫"וה' הולך לפניהם יומם בעמוד ענן‬
‫"לנחותם הדרך‬
‫"ולילה בעמוד אש להאיר להם‬
‫"ללכת יומם ולילה.‬
‫"וירדפו מצרים אחריהם."‬
‫אמרתי לך, אחי.‬
‫אין כל דרך מלבד הים.‬
‫עלינו לחזור.‬
‫לבטח הייתה לכך תכלית.‬
‫"וירדפו מצרים…‬
‫"כל סוס רכב פרעה ופרשיו וחילו…‬
‫"אחריהם וישיגו אותם‬
‫"חונים על הים… על פי החירות‬
‫"לפני בעל צפון."‬
‫אמור לנו, משה, מהו דבר אלוהים?‬
‫אמרתי לכם שזו תחבולה.‬
‫נחנה כאן.‬
‫נחנה כאן!‬
‫פרעה יטבח בנו במשכבנו!‬
‫נחנה כאן!‬
‫לא.‬
‫ראו, הצדק עמו.‬
‫הצדק עם משה!‬
‫אלוהים מעניק להם ישועה.‬
‫ההתגלות הזו שלא תעלה על הדעת,‬
‫והם מזהים אותה‬
‫לא רק כמורת דרך‬
‫אלא גם ככוח שיגן עליהם.‬
‫פקוד עליהם לעקוף אותו!‬
‫לא נוכל, הוד מעלתך.‬
‫בכל פעם שאנו מנסים לנוע, הוא נע עמנו.‬
‫מלכי, נראה שזו ישות חיה.‬
‫האדם שימצא דרך לעקוף את הדבר הזה‬
‫יהיה ליורשי.‬
‫לבטח הובלת אותנו הנה מסיבה כלשהי.‬
‫אז אמור לי, אדוני. מהי? הראה לי אותה.‬
‫משה.‬
‫הרם את מטך.‬
‫נטה את ידך.‬
‫"ויט משה את ידו על הים‬
‫"ויולך ה' את הים ברוח קדים עזה כל הלילה."‬
‫למה נקרע ים סוף?‬
‫יש חוקרי תנ"ך שטוענים שאם זה אכן קרה‬
‫כפי שזה מתואר בתנ"ך,‬
‫זה קרה בגלל רעידת אדמה,‬
‫ורעידת האדמה פערה סדק באדמה,‬
‫וכל מי הים התנקזו לתוכו.‬
‫ומסבירים את זה כתופעת טבע.‬
‫זו לא הייתה כוונתו של כותב התנ"ך.‬
‫התנ"ך מצהיר זאת בגלוי.‬
‫אלוהים מעניק למשה את הכוח‬
‫להרים את המטה שלו ולחולל נס.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫לא נשרוד!‬ ‫-עלינו לחזור!‬
‫הים ימחץ אותנו!‬
‫כולנו נמות!‬ ‫-הבה נחזור!‬
‫האל שלהם לא יודע גבולות, הוד מעלתך.‬
‫שלנו לא יסכימו לכך.‬
‫רואים?‬
‫זהו אלוהים.‬
‫רואים? זהו אלוהים!‬
‫עליכם להאמין!‬
‫כפי שתראה.‬
‫האם תצילו את עצמכם ותזנחו את ילדיכם מאחור?‬
‫לא. וגם הוא לא יעשה זאת.‬
‫אלוהים זקוק לכולנו.‬
‫לכל ילדיו.‬
‫לכולנו.‬
‫הבה נחזור כל עוד נוכל.‬
‫לא נצלח זאת ונחיה.‬
‫אעדיף לטבוע.‬
‫יש למדרש המון ביאורים נהדרים‬ ‫לעניין קריעת ים סוף.‬
‫לפי אחד מהם, המלאכים הרימו את מבטם ואמרו,‬
‫"אלוהים, אלה האנשים שאתה מציל?‬
‫"הם עבדו אלילים והמצרים עבדו אלילים.‬
‫"כל בני האדם איומים. כולם אותו הדבר."‬
‫וה' אומר, "פספסתם משהו."‬ ‫הם אומרים, "מה?" והוא אומר, "תראו.‬
‫"הם הולכים יחד."‬
‫זה העיקר.‬
‫תשכחו ממה שעשו. כולם מפשלים בחיים.‬
‫אבל כל עוד בני האדם ילמדו להיות זה לצד זה,‬
‫ולשתף פעולה,‬
‫לזה אלוהים מחכה.‬
‫הם ייספו בים. יהיה זה טירוף לדלוק אחריהם!‬
‫לא.‬
‫אלוהיהם בורח!‬
‫האם אתם מפקפקים בראיות שמול עיניכם?‬
‫הוד מעלתך.‬
‫ילדינו כבר אבדו.‬
‫אלה טובי לוחמיך.‬
‫הכן את מרכבתי.‬
‫הוד מעלתך…‬
‫נרמוס אותם ונחסל את כולם.‬
‫"ויבואו בני ישראל‬
‫"בתוך הים ביבשה‬
‫"והמים להם חומה‬
‫"מימינם ומשמאלם.‬
‫"וירדפו מצרים ויבואו אחריהם."‬
‫מהר!‬
‫לכי.‬ ‫-לא!‬
‫עשי כדבריי.‬
‫לכי.‬
‫לכו! מהר!‬
‫קדימה!‬
‫"ויט משה את ידו על הים‬
‫"וישב הים לפנות בוקר לאיתנו…‬
‫"וישובו המים ויכסו את הרכב ואת הפרשים‬
‫"לכל חיל פרעה‬
‫"הבאים אחריהם בים‬
‫"לא נשאר בהם עד אחד."‬
‫אחת מהבנות שלי, כשהייתה בת עשר,‬
‫חזרה משיעור דת וזה היה הסיפור שקראו,‬
‫סיפור ים סוף, שבסופו כולם מתים בים.‬
‫והיא הייתה נסערת מאוד.‬
‫היא אמרה, "למה אלוהים עשה דבר כזה?‬
‫"הם לא גם ילדיו של אלוהים?"‬
‫וחשבתי לעצמי, "ילדה, זו תובנה ממש עמוקה."‬
‫למה שאלוהים יעשה את זה?‬
‫אז הסיפור כפי שהוא מסופר בקוראן‬
‫מסתיים בטביעת פרעה.‬
‫בסוף הסיפור,‬
‫הוא דווקא אומר,‬ ‫"אני מאמין באלוהי אהרון ומשה."‬
‫אבל זה כבר מאוחר מדי.‬
‫יש סיפור מעניין, האמת.‬
‫גבריאל, אחד ממלאכי השרת,‬
‫הוא אומר למוחמד,‬ ‫"יש שני אנשים שאני שונא יותר מכול.‬
‫"שטן ופרעה."‬
‫גבריאל אומר, "פחדתי כל כך שפרעה יתאסלם‬
‫"ממש לפני מותו,‬
‫"שהתחלתי למלא את פיו בבוץ‬
‫"כדי שהוא לא יתאסלם או יאמין באלוהים."‬
‫יש בין מגילות מדבר יהודה‬
‫קטע קצר ממגילה‬
‫שמכיל חלק מספר שמות.‬
‫הקטע פגום, אבל ברור שזה היה שיר ארוך‬
‫שמיוחס למרים.‬
‫זה שיר ניצחון.‬
‫העם הצליח לברוח,‬
‫ואלוהים הוא הלוחם שהביס את המצרים‬
‫והציל את העם.‬
‫המילים הן, "מי כמוך באלים ה'?"‬
‫במילים אחרות, "אתה האל האדיר מכולם."‬
‫זהו המסר התאולוגי החשוב הראשון‬
‫במסורות היהודית, הנוצרית והמוסלמית.‬
‫והוא מיוחס לאישה ובוקע מפיה.‬
‫אדוני.‬
‫משה הציל את העולם כמו נוח.‬
‫בסיפור נוח יש מים שנסוגים,‬
‫ואז הגעה לקרקע יבשה כדי לפתוח דף חדש.‬
‫ובמקרה ים סוף, המים נבקעים,‬
‫ויש קרקע יבשה, שמצילה את חייהם,‬
‫כדי שיגיעו לעבר השני,‬
‫כדי שיוכלו להתחיל בחיים חדשים כאומה.‬
‫אבל הם קשורים זה לזה.‬
‫ואני חושב שהקשר הוא שכשאלוהים גואל אותנו,‬
‫זה כרוך בבריאה.‬
‫אחי…‬
‫אנו חופשיים.‬
‫אכן.‬
‫"ויסע משה את ישראל מים סוף‬
‫"ויצאו אל מדבר שור‬
‫"וילכו שלושת ימים במדבר ולא מצאו מים."‬
‫אלה אנשים שסובלים מהלם ומטראומה,‬
‫ועכשיו הם בשממה‬
‫ויש להם כל סיבה בעולם להיות מבולבלים‬
‫ומפוחדים וחסרי ביטחון.‬
‫הם ממש לא יודעים איפה הם נמצאים.‬
‫הם חוו הרבה חוויות שהוכיחו להם בבירור‬
‫שאלוהיהם אמיתי ושהוא הציל אותם.‬
‫אבל הם נדרשים לדמיין את הבאות,‬
‫וזה כבר מעבר לכל דמיון.‬
‫ילדיי לא אכלו כבר שלושה ימים.‬
‫והם הולכים אחר משה,‬
‫אבל הם יודעים‬ ‫שגם משה לא מסוגל לדמיין את זה.‬
‫תן לי אות, ה'.‬
‫הוא הוביל אותנו למותנו כאן?‬
‫זה טירוף!‬ ‫-היינו צריכים להישאר במצרים.‬
‫הם היו עבדים ועכשיו השתחררו.‬
‫בדיוק כשהם חשבו שזה נגמר, זה לא נגמר.‬
‫והרגע הזה משקף את העניין. ככה זה בחיים.‬
‫עברתם מבחן אחד ולמדתם ממנו לקח,‬
‫אבל עוד לא הגעתם ליעדכם.‬
‫והמסר בתורה הוא שלעולם לא תגיעו לשם.‬
‫המסע חשוב יותר מהיעד.‬
‫אדוני, איפה אתה?‬
‫בני עמי צמאים ומורעבים.‬
‫דבר אליי!‬
‫העם מפחד, משה.‬
‫הוא לא מדבר אליי יותר.‬
‫מי?‬
‫אלוהים.‬
‫הוא נעלם.‬
‫אולי לא.‬
‫אולי הוא בוחן אותך כאן.‬
‫הפעם זה מוגזם.‬
‫לא.‬
‫הראה להם את הדרך.‬
‫נמצא היום מים, בעזרת השם.‬
‫נפנה דרומה.‬
‫כנען נמצאת בצפון, אחי.‬ ‫-אני יודע.‬
‫נלך דרומה למדין.‬
‫למדין?‬
‫אל ההר שעליו הוא דיבר אליי לראשונה.‬
‫אנו הולכים לארץ המובטחת.‬
‫עוד נגיע לשם.‬
‫איך נשרוד?‬
‫מה נגיד לבני עמנו?‬
‫הוא יכלכלנו.‬
‫"וילינו כל עדת בני ישראל‬ ‫על משה ועל אהרון במדבר.‬
‫"ויאמרו אליהם בני ישראל,‬
‫"מי ייתן מותנו ביד ה' בארץ מצרים‬
‫"'בשבתנו על סיר הבשר, באוכלנו לחם לשובע,‬
‫"כי הוצאתם אותנו אל המדבר הזה‬ ‫להמית את כל הקהל הזה ברעב."‬
‫הדרך ארוכה. הקשיים רבים.‬
‫והתשישות הזו ניכרת בעם,‬
‫והם כבר קצרי רוח,‬ ‫ואתם חושבים, "איך הם כאלה כפויי טובה?‬
‫"הם לא ראו כל מה שקרה להם?"‬
‫כן, אתם אומרים את זה‬ ‫כשהרגע יצאתם מחדר ממוזג.‬
‫האנשים האלה סבלו וניצלו, סבלו וניצלו.‬
‫הם היו פעמים רבות בשפל המדרגה,‬
‫ויהיה מוזר יותר שהם לא יתלוננו.‬
‫"ובבוקר הייתה שכבת הטל סביב למחנה.‬
‫"ותעל שכבת הטל‬
‫"והנה על פני המדבר‬ ‫דק מחוספס דק ככפור על הארץ.‬
‫"ויאמר ה'… הנני ממטיר לכם לחם מן השמיים."‬
‫בני ישראל מתלוננים שהם רעבים,‬
‫ואלוהים מחולל נס וממטיר מהשמיים מן.‬
‫מדענים הסבירו לנו‬
‫שיש קמחיות מסוימות‬
‫שניזונות מעצי האשל,‬
‫שצומחים בסיני.‬
‫והן מפרישות חומר צמיגי‬
‫שטעמו מתוק וצבעו לבן.‬
‫חומר זה נמצא על הצמחים.‬
‫אפשר ללקטו, לייבשו, להכין ממנו לחם.‬
‫הוא דיבר אלינו.‬
‫במסעם בסיני, במסעם במדבר,‬
‫הצד האימהי של אלוהים מתגלה לנו.‬
‫כי הנשים הן אלה‬ ‫שהכינו מזון מגידולים חקלאיים.‬
‫רואה, אחי?‬
‫אות.‬
‫ראינו את אלוהים הלוחם, באותות ובמופתים,‬
‫וכשנלחם בצבאות פרעה.‬
‫ועכשיו, באופן מטפורי לפחות,‬ ‫אנחנו רואים את אלוהים האימהי, שדואג להם.‬
‫חדלו!‬
‫חדלו, אמרתי! לא ננהג כך!‬
‫עזבו! חדלו!‬ ‫-חדלו!‬
‫אנוכי אתה. אדם אנוכי.‬
‫התרחקו!‬
‫מספיק!‬
‫איך אתם מעזים?‬
‫דוד ועמרם אגרו זאת לעצמם‬ ‫וכעת אין מספיק לכולם.‬
‫לסחר חליפין.‬
‫זה יספיק ליומיים ותו לא.‬
‫אלוהים הרעיף עלינו משפעו‬ ‫וכך אתם גומלים לו?‬
‫גרשו אותם. שידאגו לעצמם.‬
‫לא, עצרו!‬
‫עשי כדבריי.‬
‫הכעס העביר אותך על דעתך בעבר.‬
‫אלוהים היה רחום.‬
‫עלינו להיות כמוהו.‬
‫הצדק עמה, אחי.‬
‫מה הוא ירצה שנעשה?‬
‫איך אתה שואל שאלה כזו,‬
‫כשהרהרתי אך ורק בה בליבי?‬
‫אז הרהר בה גם בראשך.‬
‫לא נוכל ללמוד דבר‬ ‫עד שנמחק את כל מה שלמדנו בעבר.‬
‫אז המדבר בעיניי הוא לא מקום שורץ חיות טרף.‬
‫זה שטח ריק מכול.‬
‫זה חלל ריק. אין שם כלום.‬
‫יש אויבים? יש סכנות? כן, כל אלה יהיו שם.‬
‫אבל זה לא העניין.‬
‫העניין הוא שאת כל הלקחים‬ ‫והערכים שעליי ללמד אתכם‬
‫אי אפשר ללמד במצרים.‬
‫העבר יעיק מדי.‬
‫וגם לא בישראל. צריך לבנות שם הרבה.‬
‫ואני חושב שלזה נועד המדבר.‬
‫בני ישראל.‬
‫במשך חמישה ימים, נלקט אוכל בבוקר.‬
‫רק לפי צורכנו באותו היום.‬
‫וביום השישי…‬
‫ביום השישי,‬ ‫נלקט מספיק כדי לנוח ביום השביעי.‬
‫אלוהים ברא אותנו בצלמו.‬
‫וביום השביעי ננוח. נכון?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫זהו יום קודש.‬
‫יום…‬
‫שיזכיר לנו מה אנו חבים לו.‬
‫תהיה זו מצוותנו.‬
‫שמירת השבת היא מנהג מעניין מאוד,‬
‫כשדנים בבני ישראל של אז ובעולם התנ"כי.‬
‫ככל הידוע לנו, אין שום מקבילה לכך‬
‫באף תרבות אחרת מסביב לישראל העתיקה.‬
‫אז מהבחינה הזו,‬ ‫אפשר לומר שזו המצאה של בני ישראל.‬
‫האזכור הראשון לשבת מופיע בשמות ט"ז,‬
‫בהקשר ליקוט המן.‬
‫כשביום השישי צריך ללקט כפליים.‬
‫ולנוח ביום השביעי, בדיוק כמו שעשה אלוהים.‬
‫יש אצלנו אמרה.‬
‫"יותר משישראל שמרו את השבת,‬ ‫שמרה השבת אותם."‬
‫זה בדיוק מה שהם הצטרכו בשלב הזה.‬
‫אלוהים, דרך משה, היה צריך להבהיר ולומר,‬
‫"תפסיקו. לא לעבוד יותר.‬
‫"תסתפקו במה שיש ותשמחו בחלקכם,‬
‫"ואם רק תחיו את הרגע‬ ‫ותבינו שאין שום בעיה כרגע,‬
‫"אנחנו נצליח."‬
‫לאחר שגברו על הרעב ועל זעמו של פרעה,‬
‫בני ישראל נתקלים עד מהרה באויב חדש‬ ‫במסעם דרומה אל הר סיני.‬
‫אנו לא לבדנו.‬
‫דרי המדבר.‬
‫זו אדמתם.‬
‫רבים מתושבי המזרח הקדום לא היו בני ישראל,‬
‫והיו אויביהם של בני ישראל.‬
‫דוגמה טובה לכך היא העמלקים.‬
‫קדימה! משה!‬
‫שודדים!‬
‫הם התגנבו אלינו בחושך.‬
‫נלחמנו בהם, אבל הם היו רבים מדי.‬
‫נשים וטף נחטפו.‬
‫אצטרך עוד אנשים.‬
‫עמלקים. סוחרי עבדים.‬
‫נחנה כאן. הורה להם.‬
‫הבה נשיב את בני עמנו.‬
‫- מחנה עמלק -‬
‫מהר. מהר, לעמדות.‬
‫אז בני ישראל יצאו ממצרים‬ ‫עם חרבות, מגינים וחיצים?‬
‫איך הם יכלו להילחם בעמלקים?‬
‫אז יש בעצם פרשנות יהודית עתיקה מאוד‬
‫שלפיה, הם בעיקרון פשטו הכול‬
‫מהחיילים המצריים שמתו בים סוף‬
‫וגופותיהם נשטפו אל החוף,‬
‫והם חטפו את כל הציוד שלהם.‬
‫וזה הסבר נהדר, אבל זה לא מה שכתוב בתנ"ך.‬
‫התנ"ך לא מסביר,‬ ‫אבל אנחנו שואלים את עצמנו, "איך זה קרה?"‬
‫אדוני…‬
‫הובל את ילדיך לניצחון.‬
‫אלוהים אומר, "הוצאתי אתכם ממצרים‬
‫"ביד חזקה ובזרוע נטויה."‬
‫וזה בדיוק מה שמשה עושה בזרועותיו.‬
‫הוא משמש כסמל.‬
‫כמוליך.‬
‫יהושוע!‬
‫אנו כאן.‬
‫הם כאן!‬
‫וכל עוד עיניהם נשואות השמימה,‬
‫הם ינצחו בקרב.‬
‫מהרו. היצמדו אליי.‬
‫ואם לא, הם יפסידו.‬
‫מהר!‬
‫משה מתעייף.‬
‫אך זרועותיו נשארות יציבות.‬
‫בני ישראל שבים מהקרב כמנצחים.‬
‫מה קורה כאן?‬ ‫-הם רבים על השלל.‬
‫מספיק!‬
‫הבא שיכה באיש, מות ימות!‬
‫ימות!‬
‫זכרו מי אנחנו!‬
‫אומה!‬
‫אומת המאמינים!‬
‫זוז!‬
‫איך אנהיג עם כזה?‬
‫לווה אותם באהבה.‬
‫ואם לא אמצא אותה?‬
‫אז האשמה תלויה בך.‬
‫האהבה נקרעה מאיתנו בילדותנו. זוכר?‬
‫האהבה לבדה לא הייתה מוציאה אותנו ממצרים.‬
‫סיפור הנדודים במדבר עוסק בעיקרון באספסוף‬
‫שמורכב מעבדים משוחררים,‬ ‫מצולקים נפשית ובלתי מתפקדים,‬
‫שפשוט משוטטים להם שם.‬
‫חלק מהלקח הוא‬ ‫שאלוהים יכול להעניק לכם חזון.‬
‫אלוהים יכול להעניק לכם חלום.‬
‫לרוב, זה לא באמת יתגשם כמו שרציתם,‬
‫אבל זה יהיה משהו מוצלח יותר.‬
‫עם האלוהים ציפה לארץ המובטחת,‬
‫והם חשבו שיגיעו לשם בקלות.‬
‫אבל לא.‬
‫יש דברים שתצטרכו לטפל בהם מבפנים‬
‫לפני שאקח אתכם למקומות בעולם שבחוץ.‬
‫בני ישראל שהיו כפופים לאדון אחד‬ ‫עוברים כעת לאדון אחר,‬
‫שהוא אדוני.‬
‫מטרת יציאת מצרים היא לא החירות.‬
‫אלא "לך אל ההר ותעבוד את אדוני.‬
‫"קח את הדיברות כדי שיהיו לכם חוקים‬
‫"ותדעו איך לפעול ואיך לסגוד לי."‬
‫הם עדיין צריכים להתמודד עם המאבק הרוחני.‬
‫הם אומנם שוחררו מבחינה פוליטית,‬
‫אבל הם עדיין צריכים להשתחרר מבחינה רוחנית.‬
‫באתי לדבר איתו.‬
‫למצוא אותו שוב.‬
‫כבר ראיתיך במצב כזה.‬
‫לא אוכל להנהיג את עמי ללא אלוהים.‬
‫איך אלך לצידם ואחפש אותו בעת ובעונה אחת?‬
‫לפני שנים רבות,‬
‫לקחת את כבשיי למרעה‬
‫כדי שאוכל להתפנות לבני עמי.‬
‫היית פועל טוב.‬
‫גם לך יש פועלים.‬
‫בחר אותם היטב והשתמש בהם.‬
‫ואז תוכל ללכת אליו בלב שלם‬
‫ולבקש את עזרתו.‬
‫יתרו מופיע שוב.‬
‫ואז הוא רואה איך משה מנהל את ענייניו‬
‫ומקשיב לאנשים שרוצים ליישב מחלוקות,‬
‫ומשה הוא הבורר היחיד שם.‬
‫ויתרו רואה את מעשיו ואומר לו,‬
‫"אתה לא יכול להמשיך ככה.‬
‫"אתה תתיש את עצמך."‬
‫ואז יתרו אומר לו,‬ ‫"הנה מה שאתה צריך לעשות."‬
‫והוא מתאר לו איך להקים מערכת של בתי דין.‬
‫יתרו הוא, לדעתי,‬
‫דוגמה נפלאה‬
‫למישהו שאינו יהודי‬
‫ודווקא תורם את הרעיונות והתובנות הכי טובים‬
‫ממסורותיו שלו כדי לעזור.‬
‫ומשה, בחוכמתו, מקשיב לעצות הללו,‬
‫אף שמקורן בתרבות אחרת.‬
‫זה עדיין כאן.‬
‫סיפור חיינו.‬
‫תמהני מה יהיה סופו.‬
‫עליי ללכת ולבקש את עזרתו.‬
‫וכך יהיה.‬
‫ספרי את הסיפור לילדינו, כך שידעו.‬
‫לך.‬
‫ושוב, משה מטפס על ההר הרם‬ ‫כדי לדבר עם אלוהים.‬
‫"ויהי קולות וברקים וענן כבד על ההר…‬
‫"והר סיני עשן כולו‬
‫"מפני אשר ירד עליו ה' באש‬
‫"ויעל עשנו כעשן הכבשן‬
‫"ויחרד כל ההר מאוד."‬
‫היכן אתה?‬
‫באתי עד לכאן אליך!‬
‫דבר אליי!‬
‫סיימת איתי?‬
‫אני לא סיימתי איתך!‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫אינני יודע מה לעשות, אלוהים.‬
‫אינני יודע לאן ללכת.‬
‫אני אבוד בלעדיך.‬
‫נשאתי אתכם על כנפי נשרים‬
‫והבאתי אתכם אליי.‬
‫אם שמוע תשמעו בקולי ושמרתם את בריתי,‬
‫תהיו לי ממלכת כוהנים וגוי קדוש.‬
‫אלה הדברים אשר תדבר אל בני ישראל.‬
‫כמה שבועות חולפים.‬
‫בני ישראל מחכים‬ ‫במרגלות הר סיני לשובו של משה.‬
‫הוא נעדר כבר 40 ימים ולילות.‬
‫הוא עוד ישוב.‬
‫זה עם שחי כל הזמן בחוסר ודאות.‬
‫לראשונה, מנהיגם לא נוכח מולם.‬
‫האדם ששחרר אותם,‬
‫שבעצם היה אבי האומה,‬
‫לא נמצא שם.‬
‫והם נושאים את עיניהם‬ ‫וחוזים במעמד מדהים ומפחיד כל כך.‬
‫כשאנחנו לא יודעים מה יקרה מחר‬ ‫או איך נשרוד או מה צפוי לנו,‬
‫אנחנו עלולים לעשות הרבה דברים רעים.‬
‫מה זה?‬
‫אנחנו זקוקים לאל שאחרים יכירו.‬
‫אל כמו שאר האלים.‬
‫יש לנו זהב מצרי.‬
‫לפני שנעזוב,‬ ‫נתיך אותו ונפסל לנו אליל שיגן עלינו.‬
‫משה הגן עלינו.‬
‫אתה באמת מאמין שאחיך עודנו בחיים?‬
‫כן?‬
‫אתה האח הבכור.‬
‫הגיע הזמן לתבוע שוב את בכורתך.‬
‫"ויאמר אליהם אהרון,‬
‫"פרקו נזמי הזהב אשר באוזני נשיכם,‬
‫"בניכם ובנותיכם והביאו אליי…‬
‫"וייקח מידם‬
‫"ויצר אותו בחרט‬
‫"ויעשהו עגל מסכה."‬
‫תזכרו, המכות במצרים נגרמו מחוסר ציות.‬
‫אבל בגלל חוסר הציות של בני העם‬ ‫בקצה השני של המדבר,‬
‫כשהם יוצרים את האל הזה,‬
‫בגלל חוסר הציות הזה, המסע שלהם,‬
‫שלא היה אמור להימשך יותר מעשרה ימים,‬
‫נמשך 40 שנה.‬
‫אהרון, אחיו של משה והכוהן הגדול של ישראל,‬
‫הוא זה שיוצר את עגל הזהב,‬
‫כי הוא חושש‬
‫מפני ההתקוממות בקרב בני ישראל.‬
‫אז רק כדי להרגיע אותם,‬ ‫הוא יוצר להם את האליל הזה.‬
‫וכידוע, משה יורד מהר סיני‬
‫בדיוק כשהם זובחים לעגל הזהב.‬
‫זה שובר את הלב.‬
‫זהו משה.‬
‫משה!‬ ‫-משה!‬
‫משה!‬
‫משה.‬
‫לחינם.‬
‫הכול היה לחינם.‬
‫משה מזועזע וזועם כל כך,‬
‫שהוא לוקח את שני לוחות האבן‬ ‫שעליהם נכתבו עשרת הדיברות‬
‫ומנתץ אותם.‬
‫הוא לא שולט בכעסו.‬
‫זה עניין שניכר לאורך כל חיי משה.‬
‫נוכל ללמוד רבות מהמאבק שלו בכעס.‬
‫משה הוא אדם שמאבד את עשתונותיו, מתפרץ,‬
‫ואז צריך להבין איך לאחות את השברים.‬
‫עזרו לי.‬
‫מה הם?‬
‫הוא נענה.‬
‫הוא נענה לתחינתי.‬
‫והעניק לי את מתנתו הגדולה ביותר.‬
‫את חוקיו.‬
‫ואתם…‬
‫כולכם שברתם את לבי.‬
‫לכן שברתי גם אותם.‬
‫כדי לשנות ימים עברו…‬
‫יש צורך במחילה.‬
‫זוכר?‬
‫הניחו לי.‬
‫עכשיו.‬
‫מה עשיתי, אדוני?‬
‫לכו מכאן.‬
‫אדוני.‬
‫הכזבתיך, אדוני.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫הצפתי פעם את העולם וחסתי רק על נוח.‬
‫אוכל לכלות הכול באש הפעם ולחוס רק עליך.‬
‫לבער אותם? לבער את כולם?‬
‫אבל אדוני,‬
‫אולי היינו מגיעים לארץ המובטחת,‬
‫אם לא היית מובילני בדרך זו.‬
‫כל זה לא היה קורה.‬ ‫-מה הטעם להגיע לארץ המובטחת‬
‫אם לא תדעו איך לחיות בה?‬
‫אולי זכיתם לחירות,‬ ‫אך לא תוכלו לשמרה ללא האמת.‬
‫נתחיל הכול מחדש.‬
‫לא!‬
‫סלח להם. סלח לנו. סלח לי.‬
‫סלח.‬
‫לאלוהים שוב נמאס.‬
‫"אני אהרוג את כולם‬ ‫ופשוט אתחיל הכול מחדש איתך."‬
‫ומשה מניא אותו מזה.‬
‫"זה פזיז מצידך. תחשוב על זה.‬
‫"מה יגידו המצרים?‬
‫"הבאת אותנו למדבר רק כדי לחסל אותנו?"‬
‫שחרר אותם.‬
‫הם מרדו בך.‬
‫באלוהים.‬
‫שחרר אותם.‬
‫דינם למות.‬
‫עונשם ישמש כלקח לאחרים.‬
‫אסור לרצוח.‬
‫זהו החוק.‬
‫איזה חוק?‬
‫החוק ששיברתי. שחרר אותם.‬
‫אמור לנו את החוקים, משה.‬
‫הבה נשנן אותם זה לזה‬
‫עד שלא נצטרך יותר.‬
‫כי החוקים ייחקקו בנו.‬
‫"לא תעשה לך…‬
‫"פסל וכל תמונה.‬
‫"לא יהיה לך אלוהים אחרים על פניי.‬
‫"לא תישא את שם ה' אלוהיך לשווא.‬
‫"לא תחמוד.‬
‫"לא"…‬
‫הסיבה האמיתית לניכור של בני ישראל במדבר‬
‫הייתה היעדר הברית.‬
‫והם נשארו במדבר לזמן ארוך כל כך‬
‫כדי שהברית תיכרת.‬
‫אלוהים היה יכול להוביל אותם לכנען‬ ‫בכל רגע נתון, אבל הם לא היו מוכנים לכך.‬
‫"זכור את יום השבת…‬
‫"לקדשו.‬
‫"כבד את אביך ואת אימך.‬
‫"לא תנאף.‬
‫"לא תענה ברעך עד שקר."‬
‫בתנ"ך לא מופיעה המילה "דיברות".‬
‫כתוב שם "עשרה", אבל עשרה דברים,‬
‫"עשרת הדברים", עשרה נושאים, עשרה ציוויים.‬
‫החמישה הראשונים‬
‫עוסקים ביחסי האדם עם אלוהים.‬
‫"לא יהיה לך אלוהים אחרים על פניי."‬
‫"לא תישא את שם ה' אלוהיך לשווא."‬
‫חמשת הדיברות האחרונים הם מצוות חברתיות.‬
‫הם קוראים לאנשים להסתדר זה עם זה,‬
‫להתייחס יפה לזולת.‬
‫"לא תחמוד בית רעך…‬
‫"וכל אשר לרעך."‬
‫ה' אומר, "אי אפשר שתישארו ללא מסגרת.‬
‫"זה לא הקטע.‬ ‫לא גאלתי אתכם כדי שתהיו לא-כלום,‬
‫"אלא כדי שתהיו למשהו."‬
‫ולכן החוקים האלה הם ראשיתם של ערכי מוסר‬
‫שיחוללו מהפכה בעולם כולו.‬
‫אימא?‬
‫מדוע התעצבת, משה?‬
‫על כל משגיי.‬
‫על כל מה שעוד נותר לי לעשות.‬
‫עשית חיל.‬
‫הוצאת אותם ממצרים כפי שאלוהים ביקש ממך.‬
‫הענקת להם חוקים שיכוונו את חייהם.‬
‫הענקת להם חיים.‬
‫מה עוד…‬
‫תדרוש מעצמך?‬
‫עליי להובילם לארץ המובטחת.‬
‫הם יגיעו לשם בכוחות עצמם.‬
‫בלעדיך.‬
‫שלוש הדמויות העיקריות בסיפור הזה,‬
‫משה, אהרון ומרים,‬
‫הם לא מגיעים לארץ המובטחת.‬
‫בוא.‬
‫הרגע הנוקב והטרגי ביותר, לדעתי,‬
‫בכל התנ"ך הוא כשמשה,‬
‫שאלוהים הטיל עליו‬
‫את המשימה הקשה והמסוכנת הזאת,‬
‫הוביל את בני ישראל במדבר במשך 40 שנה‬
‫והשלים את המשימה הזו בנאמנות,‬
‫לו אסור להצטרף לבני ישראל בארץ המובטחת.‬
‫זה שובר את הלב.‬
‫ראה, משה.‬
‫הנה היא.‬
‫המניעה ממשה להיכנס לארץ המובטחת‬
‫ניכרת בעיניי, בעת המודרנית,‬
‫בחייו של מרטין לותר קינג.‬
‫בערב מותו, הוא אזכר את רגשותיו של משה.‬
‫הוא אמר, "עליתי על ראש ההר.‬
‫"ראיתי את הארץ המובטחת.‬
‫"אולי לא אגיע לשם אתכם, אבל אני רוצה שתדעו‬
‫"שתגיעו לארץ המובטחת."‬
‫ממש כאילו משה התגלם בו באותו רגע.‬
‫ואם יש משמעות לסיפור של משה,‬
‫הרי שהיא שגם כשתגיעו לכנען,‬
‫גם כשזכיתם לחירות באופן רשמי,‬
‫עדיין תצטרכו להיאבק.‬
‫מה שיש לעשות למען החופש‬
‫שונה ממה שיש לעשות כדי להישאר חופשיים.‬
‫הארץ המובטחת.‬
‫ולעולם לא אגיע אליה.‬
‫לא.‬
‫אבל ילדיך יגיעו אליה.‬
‫משה?‬
‫בוא, היכנס.‬
‫בוא.‬
‫"וימת שם משה עבד ה'‬
‫"בארץ מואב על פי ה'.‬
‫"ולא קם נביא עוד בישראל כמשה‬
‫"אשר ידעו ה' פנים אל פנים,‬
‫"לכל האותות והמופתים‬ ‫אשר שלחו ה' לעשות בארץ מצרים‬
‫"לפרעה ולכל עבדיו ולכל ארצו,‬
‫"ולכל היד החזקה‬
‫"ולכל המורא הגדול אשר עשה משה‬
‫"לעיני כל ישראל."‬
Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support