Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support
GOSEN
Moses.
Herre.
Denne kvelden er ulik de andre kveldene.
Hvordan, Herre?
Alle de førstefødte i Egypts land skal dø.
Fra faraoens førstefødte
til den fattigste tjenestepikens førstefødte.
Hva med hebreerne?
Hør nøye etter.
Hver familie skal spise av et offerlam tilberedt med bitre urter.
Spis det med brød uten syre, for det er ingen tid til at det hever.
Ta lammets blod og mal det rundt dørene på husene deres
for å vise hvor dere bor som en beskyttelse mot min hevn.
Jeg leter etter Moses' hus.
Jeg er redd, Moses.
Det må finnes en annen måte.
Jeg er ødeleggeren.
Gå inn. Fort.
Fort.
Og slik begynner den tiende plagen.
Den førstefødtes død.
TESTAMENTET: HISTORIEN OM MOSES
DEL 3: DET LOVEDE LAND
Den siste plagen var så ødeleggende,
fordi den sa at alle førstefødte i Egypt…
HOVEDPASTOR
…fra faraoens førstefødte til den ubetydeliges førstefødte,
til kvegenes, alle skulle dø.
For kristendommen bebudet dette Det nye testamentet og Jesus Kristus.
Lammets blod.
Offeret av lammet.
Det var kun av hans blod at man ble reddet.
I 2. Mosebok var det kun ved blodet til lammet
på dørstolpen som reddet dem.
Vær så snill. Spis.
Drikk.
Det var markeringen av de hebraiske hjem
med blodet fra lammet på dørstolpen…
BISKOP OG HISTORIKER
…som fikk engelen til å gå forbi fra det hjemmet.
Det var der vi fikk begrepet pesach fra.
RABBI OG FØRSTEAMANUENSIS
"Gikk forbi husene deres og angrep i stedet egypterne."
PI-RAMSES DEN EGYPTISKE HOVEDSTADEN
Dette her. Dette er nydelig.
Amen?
Amen!
En måte å tenke på det er likt for likt.
PROFESSOR
I begynnelsen av 2. Mosebok drepte farao guttene.
Og så var det de førstefødte som fikk lide.
Historien sluttet der den begynte.
"Det du prøvde å gjøre mot mine, gjør jeg mot dine."
Gammel rabbinsk tradisjon feirer ikke lidelsen…
RABBI OG FORFATTER
…som plagene ga til folket i Egypt.
Når vi kommer til delen med pesach seder
der vi synger de ti plagene,
blir vi bedt om å ta en dråpe vin ut av koppene våre
med fingeren og legge den på kanten av tallerkenen.
Det er galt å nyte andres lidelse.
Om de er folk som har skadet oss
eller om de er uskyldige.
Derfor reduserer vi symbolsk gleden vår.
Moses!
I kapittel 12 kom ødeleggeren.
Og noen ganger blir det forstått som dødsengelen.
Det står ikke Gud.
Moses!
Men rett etter det står det at Gud gjorde det.
Så jeg vet ikke om dette er for å få en avstand mellom Gud og det Gud gjør.
Moses.
"Det lød et høyt skrik i Egypt."
2. MOSEBOK 12:30
"For det fantes ikke et eneste hus uten noen døde."
Moses!
Vær så snill! Vi må dra!
Jeg tror redaktører og bibelforfattere erstattet med en dødsengel
for å frikjenne Gud fra noen av de sinte og mer hevngjerrige egenskapene
som kan assosieres med enhver gud
som ville ta livet av barn og de uskyldige.
Hva har vi gjort?
Det Gud ba deg om.
Jeg ser på den siste plagen,
og den er helt knusende.
Det er grunner til at du hører disse argumentene mot Gud.
"Hvordan kunne en kjærlig Gud tillate dette?
Hva slags hevngjerrig Gud ville gjort dette?
Ville du drept alle de førstefødte? Hva slags nådeløs Gud er du?"
Og jeg skal være helt ærlig, det finnes ikke et godt svar på det.
Men bare på et menneskelig nivå er det ødeleggende.
Moses.
Hvor er du, Moses?
Moses!
Hvor er du?
Svar meg!
-Broren min. -Lås døren.
-Jeg må gå til ham. -Nei!
Svar meg!
Jeg går.
Moses er ikke her.
For skamfull til å stå ansikt til ansikt med meg?
Sønnen min er død!
Våre barn har også dødd, på grunn av deg.
Du ble advart.
Ingen kan stå i veien for Gud.
Din Gud er ikke annet enn en morder.
Han er den som gir liv.
Og den som tar det.
Sønnen min…
Sønnen min.
Dra til ørkenen.
Dra nå.
Ingen betingelser?
Ingen.
Så lenge dere drar nå.
Bli hos oss.
Nei.
Jeg må sørge over Egypts tap med ham.
Hans tap.
Vi må dra. Fort.
Før han ombestemmer seg.
Å, elskede gutt.
Du brakte denne ondskapen inn i huset mitt.
Du presset Moses til denne…
…katastrofen.
Se hva som skjedde.
Du trodde du var uovervinnelig.
Usårlig.
Jeg kommuniserer med guder.
Gjør du?
Bøy deg.
-Jeg ber deg om å høre. -Bøy deg!
Jeg er farao!
Nilens konge!
"Egypterne presset på folket for å få dem ut av landet."
2. MOSEBOK 12:33
"'Ellers dør vi alle sammen', sa de."
Alt gikk veldig fort.
Det var som om tiden kollapset.
RABBI OG DEKAN
De var der alle de årene. Hvor lenge? To, ti, fire hundre?
De mistet oversikten. En slave bestemmer ikke over tiden sin.
En slave blir fortalt hvor han skal være og når.
For første gang kunne de dra.
De var ikke lenger slaver av tiden. De tok kontroll over tiden.
2. MOSEBOK 12:35 - 36
"De ba egypterne om gjenstander av sølv og gull og om klær.
Og Herren lot egypterne få godvilje for folket
så de ga dem det de ba om.
Slik plyndret de egypterne."
"Plyndring" er ordet jeg oftest har hørt oversatt til hebraisk.
Men la oss ikke moderere ordene. Det er samme idé.
"Vi skal få vårt nå."
Faktisk var dette et så stort problem i tidlig jødedom
at den jødiske filosofen Filon hevdet: "Nei, dette var betaling for tjenester.
Det var ikke plyndring eller berøving.
Det var noe vi fortjente og fikk for alt vi hadde gjennomgått."
Jeg skulle ønske Bibelen kom med fotnoter.
"Hva prøver du å få frem med det,
bortsett fra at situasjonen har snudd?"
Er dette…
Er dette hva vi skal bli?
Dette?
Moses!
Ga ikke du meg juveler da vi var forlovet?
I dag er også en trolovelse.
Fire hundre år, Moses.
La dem feire.
Han kan ikke være glad på våre vegne.
Dagen ble spådd for lenge siden.
Vår avreise til Kanaan.
Landet med melk og honning.
Etter 400 år har den dagen endelig kommet.
Vi har blitt beleiret av besvær i løpet av den tiden.
Med slit, motgang og lidelse.
Vi hadde glemt hvem vi var.
Og Gud…
Gud snakket til meg på fjellet.
Nå er vi her.
Her står vi, denne vakre morgenen
ved frihetens port.
Stoler vi plutselig på at farao lar oss dra?
Hvor mange ganger har han endret planene sine?
Hele greia kan være en felle.
Nei.
Den eneste fellen nå er her i tankene våre.
Fra denne dagen er Gud vår trolovet,
og vi er hans brud.
Moses!
-Hei! -Prinsessen.
Hvor enn du drar, drar jeg også.
Og der du blir, blir jeg.
Da Moses ledet denne gruppen ut av Egypt,
ble Bitja med dem i hans utvandring fra Egypt.
Jeg syns det sier sitt.
Og jeg syns det sier mye om hvem Moses hadde blitt,
og i hvilken grad han imponerte selv sin egen familie til å følge ham.
I Midrasj er det en gripende versjon
som sier at datteren til faraoen var en førstefødt,
og hun ville ha dødd i de førstefødtes plage.
Men Gud sa: "Fordi du reddet Moses, skal jeg redde deg."
Det var da hun ble adoptert av Gud og reddet fra den siste plagen.
For mange muslimer, når de tenker på den adopterte moren til Moses…
FORFATTER
…tenker de på en person som også ble undertrykt av farao.
Og i annen koranlitteratur
sies det at da Moses kom tilbake,
var hun faktisk en av de første som godtok budskapet hans.
Og det fortelles at farao så valgte å torturere henne,
og at Gud reddet henne fra den grusomme torturen som farao selv utøvet på henne.
Så hun blir, i den islamske tradisjonen,
en inspirasjon for kvinner som er fanget i vold i hjemmet
som trenger en utvei,
og at hun kan være en figur å se mot.
Moses, vi må ikke kaste bort tiden.
Broren min har gått fra vettet.
Israelitter!
La oss dra!
Det er et vers fra pesach i teksten vår:
"Om Gud ikke hadde tatt oss ut av Egypt, ville vi fortsatt vært slaver."
Det betyr ikke at vi fortsatt ville vært slaver, men psykologisk.
Psykologisk sett ville vi fortsatt vært i takknemlighetsgjeld til vår mester.
Stockholmsyndromet.
En av måtene å undergrave og helbrede fra stockholmsyndromet
er å minimere fangeren,
der du ser at de ikke var verdifulle.
Dette var ikke folk som var snille. Ikke gode folk.
I det øyeblikket de ser det, er stockholmsyndromet borte.
Og de er frie. De er frigjort.
Jeg ofret til Amon.
Han har endelig reddet oss fra denne ondskapen.
Nei, vi har feilvurdert, Haman!
Hvis én arbeiderstamme drar, drar andre også.
Nubierne, hettittene.
Fundamenter vil forfalle.
Forbered hæren.
Majestet, jeg ber deg.
Forbered hæren.
Jeg tror det sier mye
at det var den tiende plagen som personlig rammet farao
som var dråpen, for å si det sånn.
Jeg tror at da farao kom til det punktet der han innså at sønnen var borte,
ble hjertet hans fylt av hevn.
Så farao ombestemte seg og forfulgte dem.
Jeg ser for meg en lek mellom katt og mus, der katten jager musa
og har den i munnen, så slipper den og gjenoppliver den litt,
så begynner å leke mer med den.
Det er bildet jeg får av Gud i denne historien.
Kanaan er nord. Denne veien.
Da krysser vi filisternes land. De kan angripe oss.
Da må vi kjempe.
Det er den eneste veien.
Nordover da.
Over ørkenen til Det lovede land!
Aron!
Han viser oss veien!
Nei, den veien fører til havet!
Mellom Migdol og Baal-Safon!
-Jeg har sett dette før! -Men vi blir fanget!
-Det førte meg tilbake til deg! -Jeg sier det, bror!
Det er et tegn!
Vi trenger en flåte på tusen skip for å forlate Egypt den veien!
"Da farao lot folket dra…
2. MOSEBOK 13:17 - 18
…ledet Gud dem ikke gjennom filisternes land,
selv om den veien var den korteste.
For Gud sa: 'Om de møter krig,
kan de ombestemme seg og vende tilbake til Egypt.'
Så Gud ledet folket rundt langs ørkenveien mot Sivsjøen."
Det er mange tolkninger av hvorfor Gud ledet folket
i en merkelig og snodig retning.
Og forklaringene spenner fra militære grunner
eller et løfte om en befrielse gjennom vannkildene de trengte.
Alle kan ha en form for sannhet i seg.
Men Toraen er ment å være en tekst som snakker til oss den dag i dag.
Derfor er det mest relevante budskapet
fra reisen Gud tok dem med på at den veien du trodde du måtte gå,
så sier Gud: "Jeg er den som har deg. Jeg kjenner veien du trenger. Følg meg."
2. MOSEBOK 13:21
"Og Herren gikk foran dem, om dagen i en skysøyle
for å vise dem veien.
Om natten i en ildsøyle for å lyse for dem.
Slik kunne de gå videre både dag og natt.
Egypterne satte etter dem."
Jeg sa det, bror.
Det er kun hav her.
Vi må dra tilbake.
Det må ha en hensikt.
2. MOSEBOK 14:9
"Egypterne, alle faraos hester og vogner, ryttere og tropper,
forfulgte israelittene og nådde dem igjen
der de lå i leir ved havet nær Pi-Hahirot, foran Baal-Safon."
Fortell oss, Moses, hva sier Gud?
Jeg sa det var et knep.
Vi slår leir her.
Vi slår leir her!
Farao vil slakte oss der vi ligger.
Vi slår leir her!
Nei.
Se, han har rett.
Moses har rett!
Gud ga dem denne frelsende nåden.
Dette visuelle umulige nærværet som de også kjente igjen
og som også fungerte som et kompass,
men også som en beskyttelse.
Be dem gå rundt!
Vi kan ikke, Majestet.
Hver gang vi prøver å bevege oss, beveger den seg med oss.
Herre, den er visst levende.
Mannen som finner en vei rundt den tingen,
blir min arving.
Du må ha hatt en hensikt med å lede oss hit.
Si meg, Herre. Hva er det? Vis meg det.
Moses.
Løft staven.
Strekk ut hånden.
2. MOSEBOK 14:21
"Da rakte Moses hånden ut over havet,
og Herren drev havet bort
med en sterk østavind som blåste hele natten."
Hvorfor delte Sivsjøen seg?
FORFATTER
Noen bibelforskere hevder at om det skjedde slik det står i Bibelen,
er det på grunn av et jordskjelv,
og jordskjelvet åpnet en sprekk, og alt dette vannet rant bort fra havet.
Og tilskriver det en naturhendelse.
Det var ikke den bibelske forfatterens hensikt.
Bibelen skjuler ingenting.
Gud ga Moses kraften
til å heve staven sin, og det var et mirakel.
Hva er det som skjer?
-Vi overlever ikke! -Vi burde snu!
Vi vil bli knust av havet!
-Vi vil bli drept! -La oss dra tilbake!
Deres Gud har ingen grenser, Majestet.
Våre vil ikke godta det.
Ser dere det?
Dette er Gud.
Ser dere det? Dette er Gud!
Dere må ha tro!
Som dere vil få se.
Ville dere reddet dere selv og forlatt barna deres?
Nei. Ikke Han heller.
Gud trenger oss alle.
Alle Hans barn.
Alle sammen!
La oss dra tilbake mens vi har tid.
Vi kommer oss aldri gjennom det i live.
Jeg vil heller drukne.
Det er mange gode Midrasj-læresetninger knyttet til delingen av havet.
Og en av dem er at englene så opp og sa:
"Dette er folkene du redder?
De tilba idoler, egypterne tilba idoler.
Mennesker er søppel. De er alle like."
Gud sa: "Dere glemmer noe." De sa: "Hva?" Han svarte: "Se.
De går sammen."
Det var nøkkelen.
Glem det de gjorde. Alle kommer til å rote det til.
Så lenge mennesker kan lære å holde sammen
og jobbe med hverandre,
det er det Gud venter på.
De vil dø i havet. Det er galskap å følge dem!
Nei.
Deres gud flykter!
Tviler dere på deres egne øyne?
Majestet.
Barna våre er allerede tatt.
Dette er dine beste krigere.
Gjør klar vognen min.
Majestet…
Vi skal drepe dem alle.
2. MOSEBOK 14:22 - 23
"Og israelittene gikk tørrskodd tvers igjennom havet.
Vannet sto som en mur til høyre og venstre for dem.
Egypterne satte etter dem."
Fort!
-Dra. -Nei!
Gjør som jeg sier.
Dra.
Dra! Fort!
Dra!
2. MOSEBOK 14:27 - 28
"Moses rakte hånden ut over havet.
Ved morgengry vendte vannet tilbake.
Vannet vendte tilbake og skylte over alle vognene og hestene.
Hele faraos hær
som hadde fulgt etter israelittene ut i havet.
Ikke én mann overlevde."
En av døtrene mine, da hun var ti år,
kom hjem fra søndagsskolen, og dette var en historie de leste.
Historien om Sivsjøen, og hvor alle dør i Sivsjøen.
Hun var veldig opprørt.
Hun sa: "Hvorfor gjorde Gud det?
Er ikke de også Guds barn?"
Jeg tenkte: "Herlighet frøken. Det er en veldig god innsikt."
Hvorfor ville Gud gjort det?
Så historien, slik den blir fortalt i Koranen,
ender med faraoens drukning.
Når historien blir fortalt, sa han: "Jeg tror på guden til Aron og Moses."
Men da var det for sent.
Det er en interessant historie.
Gabriel, en av de mektige englene…
FØRSTEAMANUENSIS
…fortalte Muhammed: "Det er to mennesker jeg hater mest.
Satan og farao."
Gabriel sa: "Jeg var så redd for at farao skulle konvertere til islam
rett før hans død,
så jeg begynte å putte gjørme i munnen hans
så han ikke konverterte til å bli muslim eller tro på Gud."
Det er blant Dødehavsrullene
et kort stykke som er en skriftrull…
PROFESSOR EMERITUS
…som representerer en del av 2. Mosebok.
Det er et skadet fragment, men det var en lang sang
tilskrevet Mirjam.
Dette var en seierssang.
Folket hadde rømt,
og Gud var krigeren som beseiret egypterne og reddet folket.
Det står: "Hvem er lik deg, Jahve, blant gudene?"
Med andre ord: "Du er den mektigste guden av alle."
Dette var det første viktige teologiske budskapet
i jødisk, kristen, muslimsk tradisjon.
Og det kom fra munnen til en kvinne.
Adonai.
Moses reddet verden slik Noah gjorde.
Med Noah var det vannet som trakk seg tilbake,
og kom på tørt land for å begynne på nytt.
Så hadde man Sivsjø-hendelsen, hvor vannet delte seg,
det tørre landet var der, og det var livet for dem.
De kom til den andre siden,
og kunne starte sitt nye liv som en nasjon.
Men de henger sammen.
Og jeg tror forbindelsen er at når Gud frelser,
blir skaperverket involvert.
Min bror…
…vi er frie.
Er vi?
2. MOSEBOK 15:22
"Moses lot Israel bryte opp fra Sivsjøen, og de kom til ørkenen Sjur.
De gikk tre dager i ørkenen uten å finne vann."
Det var et sjokkert, traumatisert folk som var i ødemarken.
Med all grunn til å være forvirret,
skremte og usikre.
De visste bokstavelig talt ikke hvor de var.
De hadde mange opplevelser som tydelig viste dem
at deres Gud var ekte og at deres Gud reddet dem.
Men de ble bedt om å forestille seg fremover
til noe som var hinsides det de kunne forestille seg.
Barna mine har ikke spist på tre dager.
Og de fulgte Moses,
men visste også at han ikke kunne se det for seg.
Gi meg et tegn, Herre.
Har han ført oss hit for å dø?
-Dette er galskap! -Vi burde ha blitt i Egypt.
De hadde vært slaver og ble frie.
Da de trodde det var over, var det ikke over.
Det gir et godt bilde av det. Sånn er livet.
Du besto én prøve, og du lærte noe av den, men du er ikke der ennå.
Og budskapet i Toraen er at du aldri ankommer.
Det handler mer om reisen enn målet.
Herre, hvor er du?
Mitt folk er tørste og sultne.
Du skal snakke med meg!
Folket er redde, Moses.
Han snakker ikke lenger til meg.
Hvem?
Gud.
Han er borte.
Kanskje ikke.
Kanskje han tester deg.
Denne gangen er det for mye.
Nei.
Vis dem veien.
Med Guds vilje finner vi vann i dag.
Vi går sørover.
-Kanaan er nord, bror. -Jeg vet det.
Vi skal sørover til Midjan.
Til Midjan?
Til fjellet der Han først snakket til meg.
Vi skal til Det lovede land.
Vi kommer dit.
Hvordan skal vi overleve?
Hva skal vi si til folket vårt?
Han vil forsørge.
"Hele menigheten klaget til Moses og Aron i ørkenen."
2. MOSEBOK 16:2 - 3
"Israelittene sa til dem:
'Om vi bare hadde fått dø for Herrens hånd i Egypt
da vi satt omkring kjøttgrytene og spiste oss mette.
Dere har ført oss ut i denne ørkenen for å sulte hele forsamlingen i hjel.'"
Det var en lang vei og mange utfordringer.
Man så denne trettheten som skjedde hvor de ble irriterte, og man lurer:
"Hvordan kunne de være så utakknemlige? Så de ikke alt som skjedde?"
"Du sier det og kom fra et rom med klimaanlegg."
Disse menneskene hadde lidd og ble reddet.
De var så ødelagte,
og det ville vært merkeligere om de ikke klaget.
"Om morgenen lå det et lag med dugg rundt leiren."
2. MOSEBOK 16:13 - 14, 4
"Da duggen forsvant,
var ørkenen dekket av et fint, kornet lag. Det var som fint rim på jorden.
Herren sa: 'Jeg vil la det regne brød ned til dere fra himmelen.'"
Israelittene klagde over at de var sultne,
og Gud utførte et mirakel ved å sende ned manna fra himmelen.
Forskere har fortalt oss
at det finnes en art av plantelus
som spiser tamarisk-treet, som finnes i Sinai.
Og de gir fra seg en harpiksaktig substans
som er søt på smak og hvit i utseende.
Det er på plantene.
Det kan samles, tørkes og lages til brød.
Han har talt.
I Sinai-opplevelsen, eller ødemarksopplevelsen…
…tror jeg vi ser den moderlige siden av Gud,
fordi det var kvinner som endret jordbruksmaterialer til spiselig form.
Ser du, bror? Et tegn.
Vi hadde Gud, krigeren,
i tegn og under, som kjempet mot faraoens hær.
Og så, i det minste metaforisk,
hadde vi Gud, moren, forsørgeren.
Slutt!
Jeg sa slutt! Dette er ikke veien!
-Slipp! Slutt! -Slutt!
Egoistiske mann.
Gå tilbake!
Slutt!
Hvordan våger dere?
David og Amram har hamstret. Nå er det ikke nok til alle.
Tok det for å kunne bytte.
Det holder i to dager, ikke lenger.
Gud velsignet oss med sin rikdom, og slik gjengjelder dere Ham?
Kast dem ut. La dem klare seg selv.
Nei, stopp!
Gjør som jeg sier.
Sinne har fordervet deg tidligere.
Gud har vært barmhjertig.
La oss også være det.
Hun har rett, bror.
Hva ville Han ønsket?
Hvordan kan du spørre om det,
når det er alt hjertet mitt har søkt?
Så la hjernen din også søke det.
Du kan ikke lære før du opphever alt du har lært tidligere.
For meg handlet ikke dette om et sted for rovdyr.
Det var et sted av ingenting.
Det var ingenting. Det var ingenting der.
Fantes det fiender? Trusler? Ja, alt av det. Men det var ikke poenget.
"Poenget er at leksen og verdiene til det jeg må lære dere,
det kan ikke skje i Egypt. For mye historie der.
Kan ikke skje i Israel. For mye å bygge."
Jeg tror det er det ødemarken var.
Israels barn.
I fem dager samler vi mat hver morgen.
Bare det vi trenger den dagen.
Og på den sjette dagen…
…på den sjette dagen samler vi nok til å hvile på den sjuende.
Vi ble skapt i Guds bilde.
Og på den sjuende dagen hviler vi. Ja?
-Ja. -Ja.
En hellig dag.
En dag for å minne oss selv på hvor mye vi skylder Ham.
La dette være loven.
Sabbaten er en veldig interessant opprettelse
når vi tenker på de gamle israelittene og den bibelske verdenen.
Så vidt vi vet, finnes det ikke noe lignende
i noen av de andre kulturene rundt gamle Israel.
Sånn sett kan vi kalle det en israelittisk oppfinnelse.
Den første referansen til sabbaten er i 2. Mosebok, kapittel 16,
med "samlingen av manna".
"På den sjette dagen samle dobbelt så mye.
Og hvil på den sjuende dagen, slik Gud gjorde."
Vi har et uttrykk.
"Mer enn jødene har holdt sabbaten, har sabbaten holdt jødene."
Det var dette folket trengte da.
Gud, gjennom Moses, måtte erklære: "Bare stopp. Ikke mer arbeid.
Få oversikt over det dere har.
Om dere er til stede og innser at det ikke er noe galt i øyeblikket,
kan vi klare det."
Etter å ha overlevd sult og faraoens vrede,
møter israelittene snart en ny fiende på reisen sørover til Sinaifjellet.
Vi er ikke alene.
Ørkenfolk.
Dette er deres land.
Mange av folket i oldtidens Midtøsten var ikke israelitter,
og var fiender av israelittene.
Et godt eksempel er amalekittene.
Kom igjen! Moses!
Banditter!
De snek seg innpå oss i mørket. Vi kjempet, men det var for mange.
Kvinner og barn ble tatt.
Jeg trenger flere menn.
Amalekitter. Slavehandlere.
Vi slår leir her. Gi ordren.
La oss få folket vårt tilbake.
AMALEKITTLEIR
Fort. Kom i posisjon.
Israelittene dro med sverd, skjold og piler.
Hvordan kunne de føre krig mot amalekittene?
Det er en veldig gammel jødisk midrasj
som mer eller mindre sier at de tok
fra de egyptiske soldatene som døde i Sivsjøen.
At likene ble skylt opp på kysten, og de stjal tingene deres.
Det er et flott svar. Det er ikke det Bibelen sier.
Bibelen sier ingenting, men du lurer på: "Hvordan skjedde dette?"
Herre…
…led barna dine til seier.
Gud sa: "Jeg førte dere ut av Egypt
med utstrakt arm og sterk hånd."
Og Moses' armer gjorde akkurat det.
Han fungerte som et symbol.
Som en kanal.
Joshua!
Vi er her borte.
De er her!
Og så lenge deres øyne var rettet mot himmelen,
ville de lykkes i kamp.
Skynd dere, hold dere nær meg.
Om de ikke gjorde det, mislykkes de.
Fort!
Moses blir sliten.
Men armene hans forblir stødige.
Israelittene går seirende ut av kampen.
-Hva er det? -De slåss om byttet.
Det holder!
Den neste som slår et slag, dør!
Dør!
Husk hvem vi er!
En nasjon!
En nasjon av troende!
Flytt deg!
Hvordan leder jeg et slikt folk?
Gå med dem i kjærlighet.
Om jeg ikke finner den?
Da er feilen din.
Ikke glem at kjærligheten ble revet fra oss som barn.
Kjærligheten alene ville aldri ha fått oss ut av Egypt.
Historien om å vandre i ødemarken handler om denne fillete gruppen av
dypt traumatiserte, skadet og dysfunksjonelle frigjorte slaver
som snublet seg gjennom.
En del av lærdommen er at Gud kan gi deg en visjon.
Gud kan gi deg en drøm.
Som oftest vil den ikke virkeliggjøres
slik du vil,
men det blir noe bedre.
Guds folk ventet Det lovede land, og de trodde de fikk en ekspressbillett.
Men nei.
"Det er ting som må jobbes med på innsiden
før jeg tar dere til utsiden."
Israel gikk fra én form for slaveri til en annen form for slaveri,
som var til Jahve.
Målet med Eksodus-historien var ikke: "Vær frie."
Det var: "Dra til fjellet for å tilbe Gud."
MIDJAN
"Få budene for å få loven,
så dere vet hvordan dere skal opptre og tilbe."
De hadde fortsatt den åndelige kampen å utstå.
Selv om de var politisk frigjort,
hadde de fortsatt oppgaven i å bli åndelig frigjort.
Jeg kom for å snakke med Ham. For å finne Ham igjen.
Jeg har sett deg slik før.
Jeg kan ikke lede folket mitt uten Gud.
Hvordan kan jeg gå med dem og lete etter Ham samtidig?
For mange år siden
tok du sauene mine på beite,
så jeg kunne være fri og ta meg av folket mitt.
Du var en god tjener.
Du har også tjenere.
Velg dem med omhu. Bruk dem.
Og så kan du gå til Ham med god samvittighet
og be om hans hjelp.
Jetro dukket opp igjen.
Han så Moses lede,
og ta imot alle personene som hadde uenigheter,
og Moses var den eneste dommeren og juryen.
Og Jetro så ham gjøre dette og sa til ham:
"Du kan ikke fortsette slik. Du kommer til å bli utbrent."
Så sa Jetro: "Dette er hva du må gjøre."
Og han beskrev hvordan man setter opp et rettssystem.
Jetro var, etter min mening,
dette fantastiske eksempelet om hvordan noen som ikke var jøde
brakte de beste ideene
og innsikt i hans religiøse tradisjoner for å hjelpe.
Og Moses var smart nok til å godta visdommen,
selv om den kom fra en annen kultur.
Den er her fremdeles.
Historien om livet vårt.
Hvordan ender det?
Jeg må be om hans hjelp.
Det vil du.
Fortell historien til barna våre så de forstår.
Dra.
Nok en gang bestiger Moses det store fjellet for å snakke med Gud.
2. MOSEBOK 19:16, 18
"Det var torden og lyn med en tykk sky over fjellet.
Sinaifjellet stod i røyk
fordi Herren hadde steget ned på det i ild.
Røyken steg opp som røyken av en smelteovn,
og hele fjellet skalv."
Hvor er du?
Jeg kom helt hit for å finne deg!
Snakk med meg!
Er du ferdig med meg?
Jeg er ikke ferdig med deg!
Hører du?
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg vet ikke hvor jeg skal dra.
Jeg er fortapt uten deg.
Jeg bar deg på ørnevinger
og brakte deg til meg.
Om dere adlyder min røst og holder min pakt,
skal dere være for meg et kongerike av prester og en hellig nasjon.
Dette er ordene du skal tale til Israels barn.
Ukene går.
Israelittene venter i skyggen av Sinaifjellet på Moses' gjenkomst.
I 40 dager og netter har han vært borte.
Han kommer tilbake.
Dette var et folk som levde med så mye usikkerhet.
For første gang var ikke lederen deres foran dem.
Personen som tok dem ut, som hadde vært nasjonens far,
han var ikke der.
Og de så opp, og det var en opplevelse som var så fantastisk og så skummel.
Når man ikke vet hva morgen… Eller hvordan man skal overleve,
eller hva som vil skje fremover, da kan man gjøre mye fælt.
Hva er dette?
Vi trenger en gud som andre kjenner igjen.
En gud som andre guder.
Vi har egyptisk gull.
Før vi drar, skal vi smelte det og lage en gud som beskytter oss.
Moses har beskyttet oss.
Tror du virkelig at broren din fortsatt lever?
Gjør du?
Du er den førstefødte broren.
Det er på tide å ta tilbake plassen din.
2. MOSEBOK 32:2, 4
"Aron sa til dem: 'Ta gullringene av ørene på konene,
sønnene og døtrene deres, og kom med dem til meg.'
Han tok imot gullet, formet det med meisel
og støpte en kalv."
Husk at det var ulydigheten som forårsaket plagene i Egypt.
Men det var ulydigheten til folket på den andre siden av ødemarken
der de konstruerte denne guden.
Det var den ulydigheten som fikk dem til å ta en reise,
som ikke burde ha vært mer enn ti dager, til å vare i 40 år.
Aron, som var Moses' egen bror og Israels yppersteprest,
han lagde gullkalven fordi han følte seg truet
av oppstyret blant israelittene.
Så bare for å roe dem ned, lagde han denne guden til dem.
Det er kjent at Moses kom ned fra Sinai
i det øyeblikket de tilba gullkalven.
Det er hjerteskjærende.
Det er Moses.
-Moses! -Moses!
Moses!
Moses.
Ingenting.
Alt for ingenting.
Moses, han var så forferdet og rasende
at han tok de to tavlene som de ti bud var skrevet på,
og knuste dem.
Sinnekontrollproblemer.
Det er et tema du ser gjennom hele Moses' liv.
Kampen med sinne er noe vi kan lære mye av.
Moses var en som mistet besinnelsen, gikk til angrep,
og så måtte finne ut av hvordan han skulle plukke opp bitene igjen.
Hjelp meg.
Hva er de?
Han svarte.
Han svarte meg.
Og han ga meg sin største gave.
Lovene hans.
Og dere…
…dere knuste hjertet mitt.
Så jeg knuste dem også.
For å forandre dagene som har gått…
…trenger man tilgivelse.
Husker du?
Forlat meg.
Nå.
Hva har jeg gjort, Herre?
Gå vekk.
Herre.
Jeg har sviktet deg, Herre.
Tiden er inne.
Jeg slapp løs en flom én gang og skånet kun Noah.
Jeg kan slippe løs ild denne gangen og kun skåne deg.
Å brenne dem? Brenne alle?
Men Herre,
vi kunne ha dratt til Det lovede land om du ikke hadde ledet meg denne veien.
Dette ville ikke ha skjedd.
Hva er vitsen med å nå Det lovede land
om dere ikke vet hvordan dere skal leve der?
Dere har frihet, men kan ikke beholde den uten sannhet.
Vi begynner på nytt.
Nei!
Tilgi dem. Tilgi oss. Tilgi meg.
Tilgi.
Igjen fikk Gud nok.
"Jeg skal drepe alle, og begynner på nytt med deg."
Og Moses overtalte ham.
"Det er overilt. Tenk på dette.
Hva vil egypterne si? Tok du oss ut i ørkenen for å drepe oss?"
La dem dra.
De gjorde opprør mot deg.
Mot Gud.
La dem dra.
De fortjener å dø.
Vi bør gjøre dem til et eksempel for de andre.
Du skal ikke slå i hjel.
Dette er loven.
Hvilken lov?
Den jeg ødela. La dem dra.
Si lovene til oss, Moses.
La oss si dem til hverandre
til vi ikke lenger trenger det.
For lovene vil bli skrevet i oss.
Du skal ikke lage deg gudebilder.
Du skal ikke ha andre guder enn meg.
Du skal ikke misbruke Guds navn.
Du skal ikke begjære.
Du skal ikke…
Det som virkelig fremmedgjorde Israels barn i ødemarken
var mangelen på en pakt.
Og grunnen til at de var i ødemarken så lenge som de var,
var for å forsegle pakten.
Gud kunne ha ført dem til Kanaans land når som helst, men de var ikke klare.
Husk sabbatsdagen
og hold den hellig.
Hedre din far og din mor.
Du skal ikke bryte ekteskapet.
Du skal ikke tale usant om din neste.
Bibelen bruker aldri ordet "bud".
Det står ti, men det er ti ting,
ti d'varim, ti saker, ti forskrifter.
De første fem handler om menneskets forhold til Gud.
"Du skal ikke ha andre guder enn meg.
Du skal ikke misbruke Guds navn."
De siste fem budene er sosiale.
De handler om at folk kommer overens, som gjør det rette for hverandre.
Du skal ikke begjære din nestes eiendom eller noe som er din nestes.
Gud sa: "Dere kan ikke stå igjen uten struktur.
Jeg fikk dere ikke ut for å bli til ingenting.
Jeg fikk dere ut for å bli noe.
Derfor er disse lovene begynnelsen på en moralkodeks
som vil revolusjonere hele verden."
Mor?
Hvorfor er du trist, Moses?
For alt jeg har gjort galt.
For alt jeg har igjen å gjøre.
Du har gjort det bra.
Du førte dem ut av Egypt slik Gud ba deg om.
Du ga dem lover å leve etter.
Du ga dem liv.
Hva mer
kan du be om av deg selv?
Jeg må føre dem til Det lovede land.
De kommer seg dit på egen hånd.
Uten deg.
De tre viktigste personene i denne historien,
Moses, Aron og Mirjam,
de kom ikke til Det lovede land.
Kom.
Jeg vil hevde at det mest gripende og tragiske øyeblikket
i hele Bibelen er at Moses,
som ble befalt av Gud
til å utføre denne vanskelige, farlige oppgaven,
førte israelittene gjennom ørkenen i 40 år
og fullførte oppdraget til siste punkt,
men fikk ikke lov til å bli med Israels barn til Det lovede land.
Det er hjerteskjærende.
Se, Moses.
Der er det.
At Moses ble nektet å komme inn i Det lovede land,
resonerer med meg på en moderne måte
i livet til Martin Luther King jr.
Kvelden før han døde, gjenspeilet han Moses' følelser.
Han sa: "Jeg har vært på fjelltoppen.
Jeg har sett Det lovede land. Jeg kommer kanskje ikke dit med dere.
Jeg er her for å si at dere kommer dit."
Det er nesten som om han kanaliserte Moses i det øyeblikket.
Og om Moses-historien betyr noe,
og det er at selv når du når Kanaan,
selv når du har frihet i navn,
krever det fortsatt en kamp.
Det som kreves for å bli fri er annerledes enn det som kreves for å forbli fri.
Det lovede land.
Og jeg kommer aldri dit.
Nei.
Men barna dine vil det.
Moses?
Kom inn nå.
Kom.
"Og Moses, Herrens tjener…
5. MOSEBOK 34:5, 10 - 12
…døde der i Moab, som Herren hadde sagt.
Aldri igjen sto det fram i Israel en profet som Moses,
som Herren kjente ansikt til ansikt…
…som gjorde alle de tegnene og undere Herren sendte ham for å gjøre i Egypt,
med farao, alle hans tjenere og hele hans land.
For ingen har noen gang vist den mektige kraften
eller utført de skremmende gjerningene som Moses gjorde
for øynene på hele Israel."
Tekst: Miranda Nunez
Uploaded by MoviesMod.org | Visit & Support