Nej, sluta! Sluta, för helvete!
- Vad är det? - Pappa!
- Galningen Caleb Johansson är där. - Lugn.
Han gör honom illa!
Vänta, jag hämtar nycklar. Nej, sluta!
Pappa!
Han är vaken.
Hallå, hör ni mig?
Hämta läkaren.
Han är borta.
Backa.
Lugn, bara lugn.
- Det blev en flicka. - Jag vill inte se henne.
Gå bort med henne. Ta henne härifrån.
Vi behöver en kopia av nyckeln.
Så lyder avtalet.
Brandkåren måste kunna ta sig in överallt.
När hämtar ni sakerna?
Oklart, men jag betalar via banköverföring om det går bra.
Ta det med chefen.
Jag helgjobbar här för att ha råd med skolan.
Jag ringer honom. Nu har jag långt att åka.
Vad liten han är. Vad heter han?
Hon heter Ida efter min farmor.
Varför sökte lokalborna råd hos er?
Smärtan är densamma både här och överallt annars.
Människan ser sig som gud men lever som kackerlackor.
Det är orsaken till hans lidande – den eviga cykeln av ofullkomlighet.
Men...
Jag gav dem lättnad.
Jag kan bota mänskligheten, som själv har gjort sig sjuk.
Juliette är vår framtid.
Hon ska ge upphov till en värld i balans.
Ljuset och mörkret.
Vi gör alla ett val.
Historien fortsätter... På insidan...
Juliette är fri.
I hennes livmoder ska ljuset och mörkret förenas och leda världen.
Juliette...
...varje dag, då lämnas ingen bakom.
Vi måste sträcka ut en hand till var och en.
Men den sista biten måste man själv vandra.
Vi måste alla konfrontera vårt mörker.
Jag ska kolla hans värden. Det är en medicinsk procedur.
Väntar ni utanför?
Ni är inte min vanliga sköterska.
Vi har visst en gemensam vän: Jaro Gatsi.
Vill ni hämnas för det han gjorde er?
Jag har information som jag tror är av intresse.
Gör mig en tjänst, så gör jag en i gengäld.
ANTRACIT SEKTENS HEMLIGHET
Hitåt!
Håll ut.
En kniv ska ha använts. Vad hände egentligen?
- Ingen aning. - Vad fan är det som pågår?
Det var en olycka. Vi spränger i de gamla gångarna...
Jag är ingen idiot. Jag är trött på era lögner.
Caleb hade rätt. Det finns nåt i gruvan.
Nån, som vi måste stoppa.
Vi har fullt upp och måste gå.
Bachelard!
Ta hand om henne.
Snälla!
- Frun... - Ja, jag fattar.
Det är allvarligt. Hon vill inte träffa er, dr Fisher.
Hon vägrar medge att hon har förlorat förståndet.
Är det möjligt att tvinga henne in på ett behandlingshem?
- Gio... - Håll tyst.
- Jag slaggar hos brorsan. - Vänta.
...på mentalsjukhuset i Isère,
varifrån Caleb Johansson har rymt.
Lokalborna uppmanas till försiktighet. Han kan vara farlig.
Konfrontera honom inte. Ring polisen om ni får syn på honom.
Stanna här!
Är allt bra, Ida?
Hallå!
- Har nåt hänt din pappa? - Rör mig inte!
Vad är det?
Nu förstår jag inte...
Berätta vad som har hänt.
Bandet i pappas väska, det han alltid bär med sig...
- Juliette... - Ja?
- Hon var med barn. - Va?
Men visste inget.
Hon födde barnet medan pappa var där.
Min pappa,
som inte är min pappa.
Han tog med sig barnet och stack.
- Förstår du nu? - Nej.
Du är inte min syster.
Jag såg förlossningen.
Jag tror dig inte.
Solal förhörde henne. Hon var...
Det var groteskt.
Vi är groteska. Hela mitt liv är en jävla lögn.
Och nu har du och jag...
Jag orkar inte.
Jag vill aldrig se dig igen. Jag drar.
Caleb påstod att jag var speciell.
Vad trodde de?
Att de kvinnor som gick dit var kära i honom och att vi gjorde grejer...
Vad har hon gjort?
Vad är...?
...ej ner din flagga
Bränn inga fler broar
Ja?
Jag vet att du inte vill prata med mig.
Stör mig inte.
Det är allvarligt det som händer dig. Du måste prata om det.
Lägg av. Du vet ingenting.
Jo...
Äntligen. Jag har drömt om att träffa er i månader, Caleb.
Det var därför jag tog jobbet.
Ni måste ut härifrån och visa vägen för världen.
Hur kan jag hjälpa er? Jag står till er tjänst.
Knip igen munnen och bespara mina öron.
Jag hör hemma här, dit mina misstag har lett mig.
Nej.
Ni må tvivla, men jag finns här för er.
Jag älskar och följer er.
Jag gör allt för er.
Iver och aningslöshet... Dyrkans två pelare.
Ivrig, ja. Tusen gånger om.
Men aningslös?
Detta är förhören med journalisten.
Jag har tittat på dem. Jag kan dem utantill.
Jag känner er.
Jag känner till era krafter och läror. Världen behöver er.
Låt mig hjälpa er att bli er själv igen.
Lämna mig i fred.
Jag vill aldrig se dig igen.
Kackerlackor.
De är bara kackerlackor.
Ivriga och aningslösa.
Kackerlackor.
De är bara kackerlackor.
Jag minns inte vad som hände.
Bara att jag åkte från garaget och att Ida ringde...
Efter det är allt svart.
Är det sant att Juliette är Idas mamma, och att ni tog med henne i hemlighet?
Det bara råkade bli så. Jag gjorde så gott jag kunde.
Juliette...
Hon var vilse.
Hennes mage var alldeles platt. Hon var bara...
Bara barnet. Hon hamnade i chock.
Hon ville inte ha barnet. Hon ville inte ens se det.
Min fru hade försökt bli gravid i flera år.
Jag vet inte vad som flög i mig. Jag tänkte inte efter.
Ida borde ha fått veta.
Hur hade det hjälpt henne att få veta att hennes mor var instabil och olycklig?
Att hennes pappa kontrollerade henne? Att han var hennes guru?
Om inte värre än så.
Det var hennes rätt.
Och min.
Jag träffade aldrig din mamma igen. Jag visste inte att du fanns.
Jag ville ge Ida en normal uppväxt, ett normalt liv.
Varför kom ni tillbaka till Lévionna?
- Varför återuppta utredningen? - Det gjorde jag inte.
Jag tänkte på Ida. Hon var sjuk och vägrade fortsätta med cellgifterna.
Jag hoppades att Caleb kunde bli donator.
Som hennes biologiska pappa var chansen 50 procent.
Vad hände?
En transplantation behövs inte, sa han. Att bara tron kan rädda henne.
Han vägrade lämna ett prov.
Så jag tog saken i egna händer, men de var ingen matchning.
Men jag, då? Jag skulle kunna passa som donator.
När jag blev överfallen hade jag precis varit hos dina släktingar.
- Därefter skulle jag kontakta dig. - Vänta nu... Va?
Berättade ni som det var för dem?
Din morbror var inte där just då, men jag pratade med hans fru.
Det är inte sant...
Valde Marie att inte säga nåt?
Hon sa att hon aldrig ville höra om det igen och vägrade att hjälpa mig.
Hon ville att du skulle få vara i fred.
Marie?
Nej!
Nej! Marie!
Var dörren öppen när ni kom dit?
Men ni såg inte nån annan?
Det är morbror.
- Ska jag prata med honom? - Nej.
Jag gör det.
Okej. Kom förbi stationen ikväll, så tar vi ert vittnesmål då.
Jag är verkligen ledsen.
Ända sen du kom hit har det hänt en massa skit
på grund av dina frågor om mamma och sekten.
Vi hade gått vidare, men du skulle tvunget riva upp gamla sår.
Priset fick Marie betala!
Nej...
Vi hade mycket kvar att leva för.
Vi gav dig ett hem.
En familj.
Det var inte nog för dig.
- Försvinn härifrån. - Men...
Du, precis som din mamma, tänker aldrig på konsekvenserna.
Försvinn härifrån! Stick!
Åh nej...
Din förmåga och kunskap inuti mig.
Juliette är värdelös.
Jag ska föra ditt arv vidare.
Jag! Jag! Jag!
POLISSTATION
Stod det "Enola"?
Det finns ingen som heter så här. Vad kan det betyda?
Varför berättar du inte allt?
Allt jag vill är att hitta den skyldiga.
Varför skrattar du?
Så nu vill du plötsligt göra ditt jobb?
Du lyfte inte ett finger när Emma dog. Hade du ingripit skulle inte fler ha dött.
Så det är mitt fel?
Det anser inte din morbror.
Om du hade varit ärlig från början, i stället för att låtsas vara Vi fem,
skulle hon inte ha dött.
Du njuter av att spela rollen som viktig polis i en byhåla, va?
- Jag låtsas att jag inte hörde det där. - Dra åt helvete!
Ut härifrån.
Ut härifrån!
- Lugna ner dig. - Släpp mig!
Nu räcker det! Släpp honom.
Ta den här och stick. Var smart nu och gör som jag säger.
Ut!
- Vart ska du? - Jag sover över hos Hugo.
Vänta, du tappade ficklampan.
- Var är mormor? - I vardagsrummet. Jag måste dra nu.
- Hitta inte på nåt bus nu. - Nej då.
HOTET MOT VÅRA BARN
FÖRORENARE
FARA GIFT
Hej, hjärtat.
Är allt bra här?
Jag blir slagen gul och blå, och du bjuder dem på kaffe?
Jag har bett om ursäkt.
Men kanske hade vi tur i oturen.
Hari är oärlig. Lita inte på honom.
Hör du vad du säger?
- Hur långt ska du låta det gå? - Så långt det bara går. Vi har inget val.
I morse lämnade två ambulanser Arcacia, och vi får aldrig veta vad som har hänt.
Varför bli så arg om du inte vet vad som har hänt?
För att de döljer sanningen!
Om inte vi gör nåt,
blir det vi eller våra barn som åker ambulans härnäst.
Förstår du inte att jag gör det här för er?
Det har hänt så mycket hemskt sen labbet togs i drift här.
Lille Elias, din systers missfall, den stackars döda flickan...
Det måste få ett slut. Det måste bli som förr igen.
Hur var det då?
Menar du som på den gamla goda tiden, då en sekt härjade i bergen?
När allt lades ned efter gruvan? När jag som bög blev misshandlad?
Menar du det?
- Det här alltid varit för jävligt här. - Sluta.
Jag har tröttnat på den här hålan. Jag drar nu.
Fly du från ditt ansvar. Det är du bra på. Det har du alltid gjort!
Museets gruvgångar ligger här inne.
Du ljuger. Jag såg inget i gruvan.
Du följde med gruppen. Nån bor här. Vi får väl se om jag ljuger.
Det var väl en råtta eller fladdermus.
Nej.
Det var nån med konstig mask och svarta ögon.
Tänk om det var svarta madonnan.
Du vet vad gruvarbetarna säger:
Om man ser henne kommer nån i ens närhet att dö. Kanske Louane.
Lägg av.
- Kom, vi går. - Det är sant!
Det är nån här. Ni ska få se.
Titouan!
Han hinner knappt tjugo meter förrän han kissar på sig.
Det vore den enkla utvägen, va?
Urusel tajming. Jag är inte på humör.
Gå härifrån! Jag kan inte koncentrera mig.
- Vad fan är det ni vill? - Vi har en uppgift framför oss.
Tillsammans ska vi få världen i balans.
Gå före ni. Jag kommer.
- Stanna där, annars... - Du hoppar inte.
Innerst inne vet du hur viktig du är.
Isolera en mentalt sårbar person,
överös hen med smicker och vänlighet, säg att hen har ett syfte...
Klassiskt gurubeteende.
Vad säger ni härnäst? Att jag blir frisk om jag dödar nån annan?
Bara de som klarar prövningen kan botas.
De som vägrar att ta ett liv och vänder sig mot ljuset.
De andra är dömda till ett liv i evigt mörker.
Jag vet hur långt mina krafter sträcker sig.
- För dig kan jag inget göra. - Det är lika bra.
Jag är ändå bara ett miffo med ett miffoliv och en miffofamilj!
Jag borde aldrig ha fötts!
Jag är en bugg i Matrix.
- Vill du verkligen dö? - Ja.
Nåväl.
Du är inget misstag.
Du är hans enda hopp.
Vad ska det betyda? Vems hopp?
Din brors.
Det är inte dig döden förföljer.
Utan honom.
Jaro?
Det är bara du som kan rädda honom.
Glömde du din...?
Är Roméo här?
Nej. Jag vet inte var han är.
Kom in.
- Vad är det där? - Ett fall jag jobbar på.
Emmas?
Bland annat.
- Jag undersöker en teori. - Vilken då?
Hej.
- Vad gör du här? - Du hade rätt.
Jag känner mig också kvävd här. Om du menade allvar i morse...
Jag hoppas att du gjorde det, annars blir det pinsamt nu...
Det jag vill säga är...
Jag vill åka bort med dig.
- Jag vill få en nystart nån annanstans. - Det passar inte så bra just nu.
Jag tyckte att jag hörde nån.
God kväll.
Du minns väl Roméo, mamma?
Ja, naturligtvis.
Jag visste inte att ni hade kontakt.
Det har du inte sagt.
Äter du middag med oss?
Nej, han har annat att göra.
- Inte alls. - Jo.
Det gör jag gärna.
- Vad roligt. Stig på. - Tack.
Du sa att du lämnade Emma här, knappt hundra meter från gruvans ingång.
Okej.
Jean-Pierre Paillet försvann den 14 juli 2011.
Hans käpp hittades här, knappt femtio meter från ingången.
Armelle Lemaître försvann 2014. Sista bilden på henne togs på klippan här.
Och här finns en ingång till gruvan.
De har alla försvunnit i närheten av ingångar till gruvan.
Vad antyder du? Att en mördare gömmer sig i gruvan?
Arcacias personal attackerades i gruvan i morse.
Det var rena blodbadet.
- Han nöjde sig inte med det. - Vad menar du?
- Han sökte upp Marie också. - Va?
Hon har mördats.
Hon hade antracit i hela ansiktet, precis som Emma.
Varför hon?
Han var nog ute efter mig.
Fan också, allt är mitt fel.
Hon är död på grund av mig!
Vi ska få tag i den där jäveln.
Nej, vänta.
Vad är det?
Det går inte.
Det är Erwan!
Öppna! Jag behöver prata med dig!
Varför svarar du inte? Jag har ringt massor av gånger.
Marie Chevallier är död. Jag är orolig för Jaros dotter.
Jaro, vadå? Vad är det min dotter?
Erwan...
Jag pratar med dig! Vad är det med Malia?
Titouan, vår son, lekte med sina kompisar i gruvan.
Det handlade om nån slags utmaning.
Och där hittade han det här. Malia. Det är väl din dotter?
Ge mig mobilen. Fort!
- Hallå? - Anaïs? Vem pratar jag med?
Uppge er identitet.
Va? Jaro Gatsi heter jag. Jag är Anaïs ex och Malias pappa.
Är min dotter där?
Vi har kallats till en brottsplats. En man är död och en kvinna svårt skadad.
Hon har körts till sjukhuset, men vi har inte sett nåt barn.
Hallå?
De har tagit henne hit.
Om din dotter befinner sig i gruvan, kallar jag på all möjlig förstärkning.
Grotträddningsgruppen är här om två till tre timmar.
Grotträddning? Hon är i en gruva.
Vi måste dit på en gång!
- Var hittades halsbandet? - I en gruvgång.
Det är rena rama labyrinten där inne. Du hittar aldrig ut.
Vänta! Han har rätt. Gångarna är kilometervis långa.
Det finns en mördare som har min dotter i gruvan.
Vad ska jag annars göra?
Jag hämtar utrustning och följer med, men vänta på mig.
Du vet att det är ett självmordsuppdrag!
- Jag växte upp här och hittar i gruvan. - Nej, nej...
Du fördröjer bara räddningsinsatsen. Var inte dum nu.
Det blir lättare att få mig inlagd.
- Jag ber om ursäkt om jag stör... - Inte alls. Jag bjöd in dig.
Vi har så det räcker och blir över. Det är kul att se dig.
Du har blivit så stor. Du är en stilig ung man.
- Ska jag servera? - Ja tack.
Du var artig redan på gymnasiet.
Du är väluppfostrad. Inte lätt för en ensamstående mor.
Om nån vet det så är det jag.
Det är synd att ni tappade kontakten när Hari började på läkarlinjen.
Men nu har era vägar i alla fall korsat varandra igen.
När ödet får bestämma har man inget att säga till om.
Visst är det så, hjärtat?
Jo.
Blir vi fler?
Nej, det är bara en gammal vana. Bry dig inte om det.
Ett minne från ett tidigare liv.
Enkla ord.
Ord som vi varje dag använder utan närmare eftertanke.
Omedvetna om vilken innebörd de egentligen har.
Titta. Det där är pappa.
Pappa.
För alltid. Och de orden är ljus och mörker...
Pappa.
I tidernas begynnelse var ljus och mörker ett.
De höll världen i balans.
Malia!
Malia?
Fan också.
Vilken ska vi ta?
Vi hittar henne. Inget barn har nånsin försvunnit här.
Hon används bara som lockbete.
Caleb sa att Malia var i fara.
"Lågorna ska komma till dina efterkommande."
Först mamma, sen jag och nu min dotter.
De dödar henne om vi inte hittar henne.
Jaha...
Är allt som det ska på sjukhuset efter det som hände?
Ja.
Det har lugnat ner sig där. Alla patienter är tillbaka.
Nästintill alla i varje fall.
Har du lust att göra i ordning ostbrickan?
Jag är redan mätt. Det var jättegott.
Ta lite ost.
Du får ursäkta honom. Han tjurar.
Han tycker nog mycket om dig.
Men...
...han vet vad som är bäst för oss alla.
Vad menas med det?
Hur kunde du nånsin tro att du var värdig min son?
Hari räddar andras liv.
Och så har vi dig...
En obetydlig nolla som aldrig har lämnat sin hemort,
har två byrackor och drömmer om att bli mästare på moppeåkning.
Trodde du verkligen att ni skulle åka iväg ihop?
Att han skulle svika sitt ansvar och överge mig?
Hör du?
Hari...
...gör väluppfostrat i ordning en ostbricka för att hans mamma bad om det.
Han vet mycket väl vad vi två pratar om.
Han vet också att jag ger dig en chans att gå
och glömma honom för alltid.
Har du lite vett i skallen är du borta när han är klar.
Här har inte städats på 30 år.
Innerst inne vet du att jag har rätt.
Bespara oss olägenheten
och förödmjuka inte dig själv.
Det var en kort romans. Inget seriöst.
Tar du mig för en idiot? Jag känner dig.
Han försökte distrahera dig.
Du är ljuset och balansens väktare.
Han har gått. Vi ska aldrig ses igen.
Du kan inte låta dig distraheras så där.
Det är du för viktig för.
Förlåt.
Gör du så här mot mig nu?
Just i detta avgörande ögonblick? Snart slår inkräktarna till.
Vi har slösat mycket tid. Vi som har så mycket att stå i.
Återgå till lärorna och finn rätt väg igen.
Resten sköter jag.
Ja...
Jag visar dem vägen.
Men valet är inte mitt.
Den som väljer kärleken blir belönad med frid och hälsa.
Den som väljer giftet bestraffas med galenskap och förruttnelse.
Det är säkert uppenbart.
Även den som drabbats hårt av livet,
den som tror sig vara värdelös
och har förlorat sig i irrgångarna av sin egen existens.
Han är ovetande om att även han ska lägga på sin vikt.
Lägga på sin vikt på vågen som håller världen i jämvikt.
Om bara vi öppnar våra hjärtan och lever så varje dag,
då lämnas ingen bakom.
Vi måste sträcka ut en hand till var och en.
Men den sista biten måste man själv vandra.
Vi måste alla konfrontera vårt mörker.
"Jag är barn till en profet."
Jag är barn till en profet.
Jag är ljusets barn.
Jag är mörkrets barn.
Jag är ljusets barn. Miraklet ska komma från mig.
Offrandet ska komma från mig.
Inget ljus utan mörker.
Inget mörker utan ljus.
Jag är blott ljus.
Jag är blott mörker.
- Ett liv för ett annat. - Ett liv för ett annat.
Malia!
Här har vi en grotta.
Det finns några såna här.
Hörde du?
Lyssna.
- Nej... - Fy fan.
Är det Malia?
Nej.
Jäklar...
Jag känner igen dem.
Det där är Armelle Lemaître, som försvann 2014.
Mathieu Tibis försvann 2012.
Jag hade rätt. En mördare har härjat här i åratal.
Alla är de här.
- Vad är det? - Akta!
- Gick det bra? - Ja.
- Gio! - Erwan! Du kom.
Nu kan vi bli inlagda bägge två. Vi skyndar oss härifrån.
Vänta! Tänk om det finns gas i berget. Det är livsfarligt.
- Hjälp mig. - Här.
Fan också...
Få se på såret.
Fan också! Du måste till sjukhuset.
- Vart ska du? - Leta rätt på min dotter.
Vi skickar förstärkning.
Res dig upp. Håll i mig.
Här är det.
Följ med mig. Annars överlever inte din bror.
"Det första blod som spills av mörkrets barn är hennes eget.
När hon sedan har vuxit upp ska hon påbörja sin uppgift.
Hon ska bli till mörker och leva i det dunkla mörkret i all evighet.
Sådan var profetens vilja. Så ska balans råda i världen.
När ljusets barn utför ett mirakel är det dags för mörkrets barns offrande.
Han ska rädda liv,
hon ska ta liv.
- Ett liv..." - ...för ett annat.
Hari?
Du borde ha gått.
Gör dig av med honom.
Den som krigar för en symmetrisk värld,
mot kaos och oordning.
Undertexter: Viktor Hessel