Var det de som dödade henne?
Allt stämmer.
- Vad hände? - Jag känner ingen av dem.
- Jag är inte säker på att de dödade Lucy. - Va?
Lucy Cooks bortförande var mitt fall.
Hallå?
Deras son. Nån sjuk jävel tog honom.
- Jag är så ledsen. - Det är okej.
Den här smärtspiralen som du och Jill lever i.
Det är inte hållbart för nån av er.
Här är Lucys dna-resultat.
Ingen Rory Cook? Såvida han inte var hennes pappa...
Hon bodde tvärs över gatan, med en pastorsfamilj.
Hon hette Grace då.
- Du borde ha sagt nej. - Hon var din fru.
Vad parken anbelangar så är du färdig här.
Om du är inblandad får jag reda på det.
Och sen då? Exakt vad i helvete skulle du göra åt det?
Han kommer.
Det är Turner. Lämna ett meddelande.
Blodet är fortfarande varmt, Kyle.
Du saktar ner.
Som en av de där sjuka hjortarna.
Det behövde inte bli så här.
Du skulle låta bli min värld, så låter jag bli din.
Då kommer ingen till skada.
Jag, du, Jill...
Det enda du behövde göra...
...var att hålla din del av avtalet.
Man ska alltid ha en kula i loppet.
Varför lät du inte det vara?
Och gick vidare?
Det finns inget för dig i den här parken längre.
Möt din son.
Lägg ner vapnet.
Jag har Turner.
Turner, vi är här.
Stanna kvar!
Turner?
Välkommen tillbaka till livet.
Du var medvetslös när du kom hit igår kväll.
Läkarna fick ut kulan. De sa att du ska vila lite så blir det bra.
- Maguire? - Död.
Han var en otäck jävel. Du förstod det innan jag.
Vasquez berättade vad som hände. Hon visade Lucys mobil.
Hon gjorde ett bra jobb.
Ja, det gjorde hon.
Här har vi henne.
- Hur mår du? - Bättre än sist jag såg dig.
Den ribban är lågt satt.
Jag ska hämta lite vatten.
Jag minns inte om jag tackade dig där ute.
Nej, men det är okej. Jag var ute och red, du vet ju att jag älskar hästar.
Tur för mig att Milch satte dig på det här.
Ja, jag verkar vara din lyckoamulett.
Det vet jag inte.
Sen du kom hit har jag blivit skjuten, sprängd i en gruva, avstängd...
- Ingen är perfekt. - Men du tog i alla fall Maguire.
Ja.
Den som drog in Lucy i alltihop.
Hon måste ha blivit en belastning.
Hon kanske slarvade eller började göra egna affärer.
Jag red ut till Maguires läger med agent Dixon i morse.
Vi hittade droger och kontanter.
Och en låda med vapen nedgrävd nära hans tält.
Gevär, pistoler. Tillräckligt för att starta ett eget krig.
Jag sa till agent Dixon att kolla upp dem för att hitta en träff på Lucy.
Vad?
Mitt jobb med att förvandla dig från stadspolis
till en skogvaktare som trivs i naturen, är avslutat.
Tja, trivs kanske inte är rätt ord.
Men det är kanske mindre troligt att jag dör i en vildmarksolycka?
Fast jag måste medge att jag börjar gilla det.
Ja, det smyger sig på.
Det finns en led nära Harper's Ridge.
Jag har varit där några gånger och känner alltid en sötaktig doft.
Sen insåg jag att det är...
- Det är asplöven. - Ja.
De som redan ligger på marken.
Hästhovarna trampar på dem och mosar dem.
Därav doften.
Han ser pigg ut efter omständigheterna.
Han vill säkert träffa dig.
Det ingen berättar om att ta en hel burk piller
är hur folk tittar på en om man inte lyckas.
Kyle har gett mig den blicken en gång.
Jag tror inte att jag är redo för det igen.
Men hälsa att jag är glad att han mår bra.
Allt väl?
Jag måste berätta en sak.
Det kan förändra allt du känner för mig,
och med allt jag utsatt dig för,
förstår jag om det gör det. Om du bara...
...vänder dig om och går.
En man som heter Sean Sanderson
dödade Caleb.
Kyle lyckades inte lista ut det på ett tag.
Han kom på det för att Shane Maguire hade satt upp kameror i parken
för att granska flyttmönster.
Han gick igenom materialet och hittade bilder...
...på Sanderson med...
...Caleb.
Shane visade dem för oss och sa att Kyle borde låta honom döda Sanderson.
Du vet hur Kyle är. Han ville vara säker.
Det skulle inte råda några tvivel när han grep honom.
Men du vet, att gripa honom efter det han hade gjort...
...mot vårt barn.
Att sitta i en rättssal och lyssna på honom
och hoppas på en fällande dom.
Så utan att berätta för Kyle
betalade jag Shane för att...
...kontakta Sanderson.
Utpressa honom.
Träffa honom i parken och döda honom för att han mördade mitt barn.
Kyle...
...fick reda på det när Sanderson anmäldes saknad.
Jag tror att mer än nåt annat, mer än att förlora Caleb,
var det mitt svek mot Kyle som innebar slutet för oss.
Han kom inte över det.
Och jag är rädd att du inte heller kan det.
Men...
...det vore orättvist att inte ge dig möjligheten.
- Grattis! - Bra jobbat.
- Heja, Vasquez! - Bra jobbat!
Tack.
Kära skogvaktarhjälte, bla bla.
Du sätter oss andra i dålig dager.
För att du var duktig och inte blev dödad.
Tack.
- Så ska en tårta se ut. - Måste jag dela med mig?
Vasquez, jag skulle behöva din hjälp med att logga Maguires vapen.
- Vill du hjälpa till? - Tror du att jag får ett fint brev då?
Antagligen.
Då så. Jag har inget bättre för mig.
Oroa dig inte för mig.
Jag klarar mig.
Jag lovar.
Din tur.
Lova mig, Kyle.
Jag kan fortfarande höra hans skratt,
hur han liksom pep på slutet.
Jag ser hans huvud guppa när han springer.
Jag känner gräsdoften i hans hår.
Jag ser honom!
Vi pratar. Vi leker.
Jag vet att jag är tokig, men...
...jag bryr mig inte.
Det är värt det.
Ja, jag lovar.
Agent Turner.
Miss Avalos.
Hur mår du?
Bättre för varje dag.
Jag ville fortsätta vårt samtal om Sean Sanderson.
Jag tänkte väl det.
Med tanke på de kriminella aktiviteter som har pågått inom ditt område, så...
- Det är inte mitt längre. - Det förändrar inte...
- Det borde inte ha varit mitt då heller. - Vad menar du?
När Sanderson försvann var jag inte i toppform.
Jag borde inte ha lett sökandet.
Om nån hade fått ta över hade han kunnat hittas.
Eventuella misstag kan bekräfta vållande...
Jag skriver gärna under ett uttalande och fyller i blanketter.
Vad tror du hände mr Sanderson?
Jag önskar att jag visste.
Ibland händer obegripliga saker.
Hej.
Jag tänkte hälsa på dig i stugan.
Jag tog den från din låda.
Behåll den. Jag ska ta en liten paus.
Jag pratade med några av de andra.
Nu när det här är över
vill vi ta Lucys kropp från bårhuset.
Skicka henne till El–o'–win.
Till hennes mamma.
Lucys pappa, då?
Rory är garanterat inte där med dem.
Rory var inte hennes pappa.
- Ursäkta? - Lucys dna-resultat.
Rory matchade inte.
Jäklar.
Stod det vem det var?
Jag tänkte att du visste eftersom du stod dem så nära.
Inte så nära, om det är det du menar.
Och vadå?
Tror du att Lucy var hos honom innan hon kom tillbaka?
Jag vet inte.
När hon försvann var jag så säker på att Rory dödade henne
att jag inte letade tillräckligt.
Hon fanns där ute. Jag...
Jag borde ha hittat henne.
Det är lätt att säga nu.
Jag minns att jag betraktade dig då. Du svek henne inte.
Jag ska se till att kroppen lämnas ut.
Tack.
Är du säker?
Då ses vi väl, antar jag.
Om jag var du skulle jag akta benen. Wuyi kanske tar fast dig och drar ner dig.
Men den lilla anden tar ingen som inte vill bli tagen.
Du har väl inte hört hans skrik?
Jag vill se om jag kan hitta henne. Jag är skyldig henne det.
- Lucy är inte borta längre, Kyle. - En del av hennes liv är det.
Om jag kan fylla i luckan, om det var nåt jag missade då...
Jag pratade med grabben från Foot Locker.
Flickan han trodde var Lucy bodde i ett fosterhem utanför Yelton i Nevada.
Är det rätt spår att följa? Jag är inte ens säker på att det är hon.
Det är mitt enda spår.
VÄLKOMMEN TILL NEVADA
Hallå? Federal agent.
Hallå?
Alla som vill bli frälsta kan ställa sig upp.
Stå upp. Ni kommer att känna Guds kraft...
Mrs Gibbs?
Hej?
Jag är polis.
Jag vill ställa några frågor, om det går bra.
Det tar bara ett ögonblick.
Jag försöker hitta information om en flicka som bodde här för länge sen.
Hon hette Lucy Cook.
Eller Grace McRay.
Här är ett foto.
Där är Lucy.
Eller Grace.
Fotot togs i er kyrka för ungefär 15 år sen.
Minns du vem som tog hit henne?
Grace kommer snart hem med de andra barnen.
- Är din man hemma? - Lester sa åt mig att inte prata med nån.
Det där är Faiths rum.
Hennes eget.
Är Faith din dotter?
Var är hon nu?
Hon är här.
Jag gjorde pannkakor till henne nyss.
Vem är du?
De här barnen, bodde de här nere, inte med familjen?
Du hade frågat efter mig?
Jag är Faith Gibbs.
Ja, jag minns henne. Håret är annorlunda, men det är Grace.
Jag vet inte var hon kom ifrån, hon dök bara upp.
- Hände sånt ofta? - O ja.
Pappa hade en fin liten verksamhet.
- Så han kidnappade inte flickorna? - Det behövdes inte.
Folk såg min pappa som en skyddsängel eller nåt sånt.
De betalade till och med för hans tjänster.
Det var en fosterhemsbluff.
Han fick statliga pengar från ensamstående mammor, knarkande pappor...
Alla trodde att vi var en lycklig familj.
- Så var det inte. - Nej, för fan.
Barnen fick knappt nån mat. Bara tillräckligt för att klara sig.
De var oftast inlåsta i källaren.
Jag brukade öppna deras fönster för att ge dem frisk luft.
Kan du säga nåt mer om henne?
Hon grät ofta.
Hon hade goda anledningar, men hon grät mer än de flesta.
Hon pratade alltid om att hennes pappa skulle hämta henne.
Nämnde hon nåt om honom?
Alla pratade om pappor eller mammor. Nån som skulle hämta hem dem igen.
Det var bara sagor. Ingen kom nånsin.
Grace höll ut några år, sen rymde hon.
När nån frågade vart hon tagit vägen sa mina föräldrar
att hennes familj hade hämtat henne.
Ett perfekt, lyckligt slut.
Din pappa...
Jag hoppas att han är död, och att det var plågsamt.
Faith, drinkarna är klara.
Tack för att du pratade med mig.
Nåt att dricka?
- Kanske nästa gång. - Okej.
Du, här är mitt nummer.
Du kan väl ringa om du kommer på nåt?
Ja. Tack.
Du...
Om du träffar Grace,
hälsa att jag sa förlåt.
Vänta! Han var polis.
Graces pappa.
Det slog mig precis. Det var hon som brukade säga
att han skulle komma och gripa min pappa.
Jag visste att det var en önskedröm, men varje gång hon sa det
hoppades jag att det var sant.
Hur som helst...
Hej. Jag behöver en tjänst. Inofficiellt.
Roscoe och jag har latat oss på sistone,
så jag tänkte att gamlingarna kunde behöva en promenad.
Jag har alltid gillat det här stället.
Hur gick det där borta?
Grabben hade rätt. Lucy bodde där.
Hittade du nåt som kan vara till nytta?
Jag bad labbet skicka Lucys dna-resultat igen.
Du fick ju dem av mig.
Ja.
Men du strök din dotter Kate från listan.
Hon fanns i systemet efter ett gripande förra året.
Jag älskar Kate, men...
...hon drar till sig problem som en magnet.
De fastnar på henne var hon än är.
Lucys sexårsdag.
Vet Mary?
Nej.
Vi skulle aldrig ha klarat oss genom det.
Och sanningen är att Lucy inte heller visste förrän Maggie var döende.
Lucy var nog...
...rädd för att bli helt ensam, så Maggie berättade att...
...jag var hennes pappa.
Bad hon dig att få bort Lucy från Rory?
Det var det sista hon sa till mig innan hon dog.
Det var lätt att ta henne.
Alla visste att Rory slog henne och Maggie,
så det var enkelt att skylla Lucys försvinnande på honom.
Förde du dit henne för att få ut henne ur delstaten?
Ja.
Jag hade hört att familjen Gibbs var bra,
och att de kunde behålla hemligheter om man betalade tillräckligt.
Jag...
Jag trodde Lucy skulle vara trygg där. Jag svär.
Och du sa att du skulle hämta henne.
- Du skulle snart komma tillbaka. - Jag vet inte. Kanske. Jag var...
Jag försökte göra det rätta mot Lucy och mot Maggie,
men jag hade en fru och en familj att ta hand om och skydda.
När Rory sen blev dödad gick det inte att rätta till det.
Inte ens när hon rymde tillbaka till dig?
Jag skulle ha förlorat allt. Jobbet, familjen...
Jag sa att jag skulle hjälpa Lucy, hitta ett bättre ställe att bo på.
Men hon stack.
Förståeligt, med tanke på var hon hamnade första gången.
Jag svek henne.
Ja.
Jag såg henne aldrig igen efter den dagen.
Det är förkrossande att hon höll ihop med Maguire.
Jag måste ta dina jaktgevär.
Till ballistikerna.
Herregud, Kyle! Jag berättar min största hemlighet
och du drar slutsatsen att jag dödade mitt eget barn?
Jag ska ringa Dixon och be honom hämta dem hemma hos dig.
Säg till Mary att han kommer.
Jag vet inte hur jag ska förklara det,
men visst, om det är det enda sättet att reda ut allt.
Kyle! Vänta.
Jag har lånat ut mina vapen till folk, till jaktkamrater.
För det mesta är jag med dem, men inte alltid, och jag...
Jag vet inte exakt vem som...
För helvete.
Jag visste inte ens att Lucy var kvar i parken tills för ett år sen.
Hon kom hem till mig och ville ha pengar. Jag gav henne det.
Det blev till regelbundna besök med högre pris för varje gång,
och hot om vad hon skulle göra mot mig om jag inte betalade.
Hur hon kunde skada mig.
Jag försökte be om ursäkt, men hon brydde sig inte.
Hon ville att jag skulle känna samma smärta som jag hade utsatt henne för.
Och så förra gången jag passade Sadie,
trodde jag att hon var i sitt rum, men när jag gick dit låg det...
...en lapp på kudden. "Jag och Sadie ska besöka Lester."
Herregud!
Så jag sprang genom skogen och letade, och sen ringde telefonen.
Nån hade sett Sadie på åsen ovanför Maggies gamla ställe.
När Sadie var hemma tryggt och säkert gav jag mig efter Lucy.
Jag skulle bara...
Jag ville få henne att lyssna, säga att det måste upphöra.
Och när jag såg henne
ville jag bara att hon skulle stanna så att vi kunde prata.
Jag svär på mitt liv att jag aldrig ville skada henne.
När hon föll ihop visste jag
att hon trodde att jag försökte döda henne.
Jag visste att hon behövde hjälp, men tappade bort henne
tills jag hittade hennes spår igen på väg mot El Capitan.
Jag ville bara att hon skulle veta att jag måste skydda min familj. Det var...
Hon tillhörde din familj, Paul. Herregud!
Lucy var din familj.
Jag har gjort misstag, men inget av det här var meningen.
Du måste ställa det till rätta.
Jag kan inte.
Herregud!
Kyle?
Kyle.
Jag kan fixa din avstängning.
Jag kan se till att du får stanna i parken med Caleb.
Vad skulle jag säga om Lucy?
Herregud!
Kyle!
Stanna!
Förlåt!
Herregud.
Kom då!
Förlåt.
Jag tror inte att jag är redo än.
Det gör inget.
Oavsett var jag är...
...eller vart jag tar vägen...
...kommer du alltid att vara med mig.
Jag vet, pappa.
JAG LÄMNADE HÄSTEN ÅT DIG. GLÖM INTE ATT MATA DEN!
DU LÄMNAR YOSEMITE NATIONALPARK
Undertexter: Lisbeth Pekkari