‫- מבוסס על אירועים אמיתיים. -‬
‫קדימה, קומו.‬
‫קומו.‬
‫הגיע הזמן להתעורר.‬
‫תעזוב אותי! תעזוב!‬
‫תפסיקו לריב.‬
‫תערכו את השולחן. בזהירות עם הספלים.‬
‫תועילו במשהו.‬
‫קצת שקט לא יזיק.‬
‫אתה יכול להזיז קצת את השולחן?‬
‫לא, תזוז אתה.‬
‫הלקוחות אמורים להגיע בקרוב. תזדרזו.‬
‫אני לא מבין‬ ‫למה ביקשתם מהם לבוא מוקדם כל כך.‬
‫זה לא שאני רוצה שהם יבואו מוקדם.‬ ‫העניין הוא,‬
‫אני מבקש מהם לבוא מוקדם כל כך‬
‫כדי שלא אצטרך לחכות כל היום.‬
‫יש לנו חמאה?‬
‫נכון?‬
‫יש לך הרבה לקוחות היום?‬
‫זו אסטרטגיית מכירות, מצ'יטה.‬
‫למען האמת, הם הלקוחות היחידים שלי היום.‬
‫הספל שלך.‬
‫לא נשאר כלום.‬
‫אפראין, מכונת ההברקה.‬ ‫כמעט שברתי את המפרקת.‬
‫את לא רואה שאני עסוק, מצ'יטה?‬
‫אתה תהיה פנוי בצהריים.‬
‫בסדר, כבוד השופטת.‬
‫זהו.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום, נעים להכיר.‬
‫אני אפראין. תיכנסו.‬ ‫-שלום.‬
‫ברוכים הבאים.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬ ‫-תרצו כוס מים?‬
‫כן, תודה.‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫אם הכלה מעוניינת לתקן את האיפור,‬ ‫יש כאן מקום מיוחד לכך.‬
‫כן.‬ ‫-מכאן.‬
‫בכל אופן, את נראית נפלא.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-התמונות הן מזכרת לאורחים?‬
‫הן עבור ההזמנה.‬
‫רעיון נהדר.‬
‫הן יהיו מקסימות.‬
‫כשהתחתנו, מצ'יטה חשבה שזה יהיה רעיון טוב‬
‫לשלוח הזמנות בכתב יד.‬
‫חצי מהאורחים הלכו לאיבוד‬
‫כי לא מצאו את הכנסייה בשל כתב ידה.‬
‫ואז היא נרשמה ללימודי הקלדה.‬
‫אנחנו נאחר! תזדרז!‬
‫זו לא אשמתי!‬ ‫-מה? זו תמיד אשמתך!‬
‫תהיו בשקט, לעזאזל!‬
‫אפראין.‬
‫העור של החתן לא נראה טוב.‬
‫תדאג לתאורת מילוי בשבילו.‬ ‫-בסדר.‬
‫אפראין.‬
‫תתקן את מכונת ההברקה.‬
‫בסדר.‬
‫רק כמה פרטים.‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫עורך הדין אמר לנו שהוא במעצר מנע.‬
‫אבל שנוכל לבקש שחרור בערבות.‬
‫אעשה ככל שביכולתי, אבל זה לא תלוי בי.‬
‫רק רגע.‬
‫צהריים טובים.‬ ‫-שלום. אפשר לעזור לך?‬
‫אירע רצח ברחוב אגוסטינס 1035.‬
‫ליד מלון קריון?‬
‫במלון קריון. בחדר התה.‬
‫- רצח במלון קריון -‬
‫תודה.‬
‫- אין כניסה לנשים ולאנשי מכירות‬ ‫תודה -‬
‫אנטיטו, בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫- מלון קריון -‬
‫כבודו!‬
‫תתרחקו.‬
‫לא.‬
‫בבקשה!‬
‫גברתי.‬
‫- חיים מקבילים -‬
‫מרסדיטה, אף פעם לא ביקרת בקריון?‬
‫בואי הנה.‬
‫גאלבס, תן למר אלירו את הדוח.‬
‫הנה, קח את זה.‬
‫חורחינה סילבה חימנס.‬
‫כן. סילבה ירתה בו‬ ‫ממרחק של לא יותר ממטר או שניים.‬
‫האקדח היה שלה, נכון?‬
‫כן. כדאי שתבחן אותו לפני שנעביר לבליסטיקה.‬
‫בסדר.‬
‫הנה.‬
‫תסתכל.‬
‫אקדח בראונינג תוצרת בלגיה.‬
‫קליבר 6.35.‬
‫יופי של דבר.‬
‫מרסדיטה.‬
‫תסתכלי על המהמם הזה.‬
‫כן.‬ ‫-תסתכלי.‬
‫ראוי לאחסן אותו עם התכשיטים.‬
‫אנחנו יודעים משהו על אשת המנוח?‬
‫אנחנו יודעים שסילבה הייתה בת הזוג שלו.‬
‫כן, אבל התכוונתי לאשתו.‬
‫לא, הקורבן לא ענד טבעת, כבודו.‬
‫אפשר לקחת את הגופה.‬
‫גאלבס.‬
‫מרסדיטה, שבי כאן.‬
‫ארנס, שב שם.‬
‫תושיטי את היד. תחזיקי בכף.‬
‫חמש יריות, כן?‬
‫האישה ודאי משוגעת לחלוטין.‬
‫הכול מצביע על כך שהיא ירתה בעמידה,‬
‫כי האקדח היה מוסתר באחד מכיסי המעיל שלה.‬
‫כך יהיה קל יותר לשלוף אותו.‬ ‫-מרסדיטה, תעמדי.‬
‫את בערך בגובה של האישה הזאת, נכון?‬
‫אבל היא ירתה בעמידה כי זה היה קל יותר,‬
‫או כי היא רצתה לשמור מרחק מהקורבן?‬
‫אולי היא רצתה שיבחינו בה.‬
‫מה דעתך?‬ ‫-גאלבס.‬
‫תביא את החפצים של האישה, בבקשה.‬
‫בוא נראה.‬
‫תרשמי.‬
‫זה מר רוברטו פומרינו ולנסואלה.‬
‫אל תחמיצו!‬
‫- מוות וטירוף במלון קריון -‬
‫רצח ב"קריון"!‬
‫אישה רוצחת!‬
‫אל תחמיצו!‬
‫אל מרקוריו! אל קלרין!‬
‫אל דיאריו! לה נסיון!‬
‫אל פאיס!‬
‫רצח ב"קריון"!‬
‫כולם מדברים על זה.‬ ‫מריה קרולינה חיל ביצעה רצח‬
‫מול כל האריסטוקרטיה הצ'יליאנית.‬
‫תראה.‬
‫בעמוד הראשון, בוס.‬
‫אדם מכובד ראוי‬ ‫לשלושה אזכורים בעיתונות במהלך חייו.‬
‫כשהוא נולד, כשהוא נישא,‬ ‫וכשהוא הולך לעולמו.‬
‫שופט איננו אדם מכובד?‬ ‫-כבר לא, מרסדיטה. כבר לא.‬
‫אני לא סובל את הטפילים האלה.‬
‫חבורת חולים.‬
‫כשנכנסו, עיתונאי שאל אותי‬ ‫אם הערפדית תעיד היום.‬
‫הערפדית?‬
‫כן, דומינגו, שמעתי אותך.‬
‫אני מכין קפה. אתה רוצה?‬
‫בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫מה תגידי על זה, מרסדיטה?‬
‫המוסד הזה היה עד‬ ‫למאות שנים של מסורת משפטית,‬
‫וההמון מתייחס אליו כאל מופע בידור.‬
‫אם הייתי נרצחת ב"קריון",‬ ‫הייתי מעדיפה שאנשים ירצו לדעת מה קרה לי.‬
‫תצטרכי קודם לבקר ב"קריון".‬
‫- פשע של תשוקה -‬
‫אלוהים, החטטנים החולניים האלה‬ ‫יקרעו את האישה המסכנה הזאת לגזרים.‬
‫אני נשבע שאני כמעט מרחם עליה.‬
‫קודם היא משתגעת ורוצחת את המאהב שלה,‬
‫ועכשיו היא הפכה לסמל הרשע של המאה.‬
‫האישה הזאת עוברת גיהינום.‬
‫אנחנו נהיה מפורסמים, מרסדס.‬
‫חבל שלא שמתי ג'ל בשיער או משהו.‬
‫אם אלירו רוצה לאכול צהריים במועדון,‬ ‫הוא יצטרך לחפור בור כדי להגיע לשם.‬
‫עדיף שירשיע אותה אחרי שהמהומה הזאת תדעך.‬
‫לא, למר אלירו יש חולשה לנשים כאלה.‬
‫מריה קרולינה!‬
‫מריה קרולינה! בבקשה.‬
‫גברת חורחינה סילבה חימנס?‬
‫שמי מריה קרולינה חיל.‬
‫זה לא נשמע מוכר.‬
‫זה שם העט שמשמש את מרשתי כסופרת.‬
‫וכשהיא הרגה את מר פומרינו,‬ ‫היא הייתה סילבה או חיל?‬
‫סליחה.‬
‫הם אותו אדם.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫את מודה שירית‬ ‫במר רוברטו פומרינו ולנסואלה חמש פעמים‬
‫ב-14 באפריל במלון קריון?‬
‫כבודו, מרשתי בוחרת‬ ‫לשמור על זכותה לא להשיב על השאלה.‬
‫לפחות עד שתוצאות הזיהוי הפלילי…‬ ‫-כן.‬
‫אני מודה.‬
‫אז את גם מודה בנשיאת‬
‫אקדח בראונינג מתוך כוונה להרוג את בן זוגך?‬
‫הוא לא היה בן זוגי.‬
‫אז מה הוא היה בשבילך?‬
‫שום דבר.‬
‫לא רציתי את זה.‬
‫טוב, גברת סילבה.‬
‫תעזרי לי לעזור לך.‬
‫זה לטובתך.‬
‫האם הוא עשה לך משהו?‬
‫מונטרו בחוץ. הוא רוצה לראות אותך.‬
‫מר קונצ'ה.‬
‫כן, כמובן.‬
‫יש לך סיגריה?‬
‫אסור לעשן כאן.‬
‫עורך הדין שלי עישן.‬
‫את עורכת דין?‬
‫לא.‬
‫את עורכת דין?‬
‫לא.‬
‫מרסדס.‬
‫השירות הרפואי המשפטי הכין את כל המסמכים.‬
‫תשאלו מתי הם יבצעו את ההערכה הפסיכיאטרית.‬
‫הערכה פסיכיאטרית?‬
‫אם מהות העבירה תחייב זאת,‬ ‫אסכים לשקול תחומים אחרים.‬
‫אבל אינני כאן‬ ‫כדי לספק לך הסברים, מר מונטרו.‬
‫הנאשמת נדרשת להתייצב‬ ‫בפני השירות הרפואי המשפטי מחר.‬
‫היא תלווה לריאיון מכאן.‬
‫המסכנה הזאת שוהה בתחנת המשטרה‬
‫עד שהמומחים יאשרו את מה שכבר ידוע לנו.‬ ‫שמקומה בבית חולים פסיכיאטרי.‬
‫קחי.‬
‫תסתכלי.‬
‫"מונטרו מאשים.‬
‫"הסופרת רצחה במזיד ובכוונה תחילה.‬
‫"היא ראויה לעונש מרתיע."‬
‫מר אלירו המסכן.‬
‫כבודו, מרשתי לא תוכל‬ ‫ללון הלילה בתחנת המשטרה.‬
‫אתה מודע למצבה הנפשי?‬
‫היא בקושי יודעת היכן היא.‬
‫למה לא לשלוח אותה לביתה?‬
‫אני אגיד לך מה.‬
‫נשלח אותה לכנסיית "בואן פסטור".‬
‫יהיה לה תא שקט, הרחק מהעיתונאים ומהרעש.‬
‫הנזירות יטפלו בה. סוף הסיפור.‬
‫כן.‬
‫טוב, כפי שאתה ודאי מתאר לעצמך,‬
‫היא איננה אישה…‬
‫שרגילה לתאי כלא.‬
‫אתה מבין שאני לא האפיפיור?‬
‫כן, אבל…‬
‫למה שלא תאפשר לנאשמת‬ ‫לקבל את הצרכים הבסיסיים?‬
‫כלומר, בגדים נקיים…‬ ‫-טוב, אני ארשה זאת.‬
‫הבעיה היא שאחותה גרה בפראל.‬
‫ובכן…‬
‫אתה ודאי מבין,‬
‫שאם עורך דין ילך לאסוף בגדים…‬
‫אני סבור שבית המשפט מחזיק במפתחות לדירתה.‬
‫כן?‬
‫שאני אלך?‬
‫אני אלך.‬
‫כמה זמן היא תישאר ב"בואן פסטור"?‬
‫עד שתועמד לדין.‬
‫מה הטעם להשאיר אותה בתא? היא תחטוף שם גרדת‬
‫ואז כל העיתונים יאשימו אותי.‬
‫נתראה אחר כך.‬
‫להתראות.‬ ‫-נתראה.‬
‫סבלתי פעם מגרדת.‬ ‫-דומינגו.‬
‫עצם הדיבור על זה מעורר גירוד.‬
‫הוא שרף אותה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫מר קונצ'ה.‬
‫אתה יודע שהכניסה אסורה לעורכי דין.‬ ‫-מה?‬
‫הנה. אלה הדברים שלה.‬
‫אתה יכול לחכות לה כאן.‬
‫יש לך סיגריה?‬
‫הם יבצעו בדיקה משפטית‬ ‫כדי להעריך את מצבך הבריאותי.‬
‫לבדוק אם אני משוגעת?‬
‫אם את סובלת מהפרעה נפשית,‬ ‫הם לא ישלחו אותך לכלא רגיל.‬
‫אני לא אלך לבית משוגעים.‬
‫יבוא.‬
‫צהריים טובים.‬
‫את נכנסת?‬
‫זו בדיקה פרטית.‬
‫בוקר טוב. תודה שבאת.‬
‫מר רולנדו דה לה פואנטה.‬
‫לפי דוח המשטרה,‬
‫אתה היית אחראי על השולחן‬ ‫של רוברטו פומרינו וחורחינה סילבה.‬
‫בדיוק, אני הייתי המלצר שלהם.‬
‫ומה אתה יכול לספר לי על האירועים‬ ‫שהתרחשו בחדר התה של מלון קריון?‬
‫טוב… הגבר ישב בשולחן מספר שלוש.‬
‫הוא ישב על הכיסא עם הפנים לחדר.‬
‫ואז שאלתי אם הוא רוצה לשתות,‬
‫אבל הוא אמר שהוא ממתין למישהי.‬
‫לאחר מכן, האישה הגיעה.‬
‫ואיך היא נראתה לך?‬ ‫-נורמלית לחלוטין.‬
‫שום דבר יוצא דופן.‬
‫ראית אותם מברכים זה את זה?‬ ‫-הכול היה נורמלי לחלוטין.‬
‫אבל מה שמשך את תשומת ליבי‬ ‫היה הכיסא שהגברת בחרה.‬
‫הכיסא שניצב בגבו לשאר השולחנות?‬
‫כן.‬
‫זה משך את תשומת ליבי כי…‬
‫נשים לרוב מעדיפות לשבת עם הפנים לחדר.‬
‫וכיצד היא התנהגה?‬
‫ראיתי את הבעת פניו של פומרינו‬
‫משתנה להבעת סלידה.‬
‫אל תתקשרי אליי,‬ ‫אל תכתבי לי, ואל תגיעי לביתי.‬
‫אתם מתחתנים?‬
‫אחותי הצליחה לשמוע דבר מה.‬
‫היא אמרה "תעשה מה שאתה רוצה עם חייך".‬
‫הם הזמינו משקאות?‬ ‫-אני לא רכלנית. אני לא מתערבת.‬
‫אבל שמעתי דברים כשהם הרימו את קולם.‬
‫אילו דברים?‬
‫תשכחי ממני.‬
‫דברים כמו, "בואי נסיים את זה. זה נגמר.‬
‫"נראה שאת לא מעוניינת."‬
‫לא ראית את גברת סילבה מתפרצת בשלב מסוים‬ ‫או מאבדת את העשתונות בדרך מסוימת?‬
‫לא הייתה התפרצות.‬ ‫אבל הכול התפוצץ זמן קצר לאחר מכן.‬
‫לא כל כך בולט!‬
‫ואז שמעתי את הכיסא.‬
‫הכיסא?‬
‫ומה קרה?‬
‫ואז היא קמה ולפתע ירתה במר פומרינו.‬
‫שמעתי את היריות, כמובן.‬
‫אבל בהתחלה לא הבנתי מהיכן הן הגיעו.‬
‫הגברת השאירה את האקדח על השולחן.‬
‫עמדתי מאחוריהם.‬
‫אז הנחתי את המגש, ניגשתי לשם,‬
‫וכיסיתי את האקדח במפית.‬
‫למה עשית זאת?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫כדי שהלקוחות לא יפחדו,‬ ‫או כדי שהיא לא תרים אותו.‬
‫אני לא יודע.‬
‫הבחנת אם גברת סילבה‬
‫המתינה זמן מה לפני שירתה? או שזה קרה לפתע?‬
‫לא, זה קרה מהר מאוד.‬
‫היא שלפה את האקדח ופתחה בירי.‬
‫הוא היה ממש לידה. לא היה צורך לכוון.‬
‫הוא מת מייד?‬ ‫-אני סבורה שהמוות היה מיידי.‬
‫המסכן לא הספיק אפילו לצרוח.‬
‫הוא מת בדממה, כמו ג'נטלמן.‬
‫ראית אם גברת סילבה‬ ‫ניסתה להתאבד או להימלט אחרי שירתה בו?‬
‫לא.‬
‫נהפוך הוא.‬
‫היא לא עשתה דבר‬ ‫מלבד לחבק אותו ולנשק את פצעיו.‬
‫לא!‬
‫ואז היא ירדה על ברכיה.‬
‫וכשידיה צמודות כמו בתפילה,‬ ‫היא אמרה, "תצילו אותו!"‬
‫תצילו אותו!‬
‫מספיק עם זה!‬
‫תפסיק.‬
‫אז לאן הם שולחים את לוצ'ו?‬
‫צפונה, לאיקיקה.‬
‫כדי לשמור על הגבול.‬
‫כן.‬
‫צריכים לגייס אותך לצבא.‬
‫מה? הוא רוצה את החדר לעצמו.‬
‫לא נכון.‬
‫גם אתה צריך להתחיל לדאוג לעתיד שלך, גספר.‬
‫בקרוב תמצא את עצמך באותו מצב כמו אחיך.‬
‫מה איתך?‬
‫אתה באמת רוצה ללמוד משפטים?‬
‫אעבוד שנה כמזכיר בית משפט‬ ‫ואז אהיה עורך דין.‬
‫ובתוך שנתיים אהיה שופט, כמו אימא.‬
‫אימך תוכל להיות המזכירה שלך.‬
‫…הידועה בשם מריה קרולינה חיל…‬
‫תכבה את זה.‬
‫אבל אנחנו רוצים לדעת מה קורה.‬
‫השופטת מקפידה על חשאיות.‬
‫אנחנו צריכים לשמוע את החדשות ברדיו.‬ ‫-תכבה.‬
‫"אל קלרין" פרסמו מאמר היום.‬ ‫מיסטרל כתבה על המקרה.‬
‫היא לא גרה בצ'ילה.‬
‫לא אכפת לה‬ ‫מה גברת עושה או לא עושה במלון קריון.‬
‫אבל היא זכתה בפרס נובל.‬
‫בספרות, לא במשפטים.‬
‫יש פרס נובל במשפטים, לא?‬
‫לא?‬
‫היי, כבודה.‬
‫תפסיקו עם זה.‬
‫אתם יודעים שאני לא שופטת.‬
‫יודעים מה? אילו הייתי שופטת,‬ ‫כולכם הייתם בכלא.‬
‫על מה?‬ ‫-על חוסר משמעת.‬
‫אפראין!‬
‫מכונת ההברקה, אפראין.‬
‫די. תפסיקו!‬
‫מר סרחיו פומרינו, צהריים טובים.‬
‫צהריים טובים, כבוד השופט.‬
‫ספר לי על אחיך.‬
‫איך היית מתאר אותו?‬
‫הוא היה אח נפלא.‬
‫הטוב ביותר מבין כולנו.‬
‫זה בסדר, מר וולטר.‬
‫אני מצטער.‬
‫אל תמהר.‬
‫ספרי לי על אחותך חורחינה.‬
‫היא רגישה מאוד.‬
‫וגם קצת בלתי יציבה.‬
‫עם נטייה להתפרצויות?‬
‫לא, כלל לא.‬
‫לא. כולם אהבו אותה.‬
‫היא תמיד הוזמנה לאירועים, למסיבות.‬
‫עקשנית.‬
‫ונוטה למצבי רוח.‬
‫יום אחד היא אמרה לו להסתלק.‬ ‫למחרת היא התקשרה אליו בוכה.‬
‫רוברטו ביקש את ידה פעמים רבות.‬
‫ארבע או חמש פעמים.‬
‫והיא תמיד סירבה.‬ ‫-אישה מורכבת.‬
‫האישה הייתה מאוד‬
‫עצמאית.‬
‫אתה יודע,‬
‫כמו נשים בימינו.‬
‫ואז היא התחננה שיבוא לבקר אותה.‬
‫אז הוא הלך.‬
‫הוא תמיד הלך.‬
‫חורחינה לא מדברת על הבעיות שלה.‬
‫היא לא אוהבת שמרחמים עליה.‬
‫הוא היה סבלני מדי כלפיה.‬
‫האם אחיך ציין אי פעם‬
‫שברצונו להיפרד ממנה?‬
‫לא, הוא סגד לה.‬
‫אלוהים יודע למה, אבל הוא תמיד חזר אליה.‬
‫לכן הוקל לי כשהוא סוף כל סוף זרק אותה‬
‫והתחיל לצאת עם בחורה אחרת.‬
‫איזו בחורה?‬
‫אליסיה קסטרו.‬
‫ידידת המשפחה.‬
‫היא ורוברטו חידשו את הקשר לפני כמה חודשים.‬
‫אליסיה שמחה מאוד להינשא לאחי.‬
‫היא ראתה את מה שכולנו ראינו.‬
‫אדם טוב.‬
‫הגון.‬
‫להוט להיות אבא.‬
‫מעט מיוסרת בענייני אהבה.‬
‫חורחינה‬
‫לא יודעת להיות לבד.‬
‫היא תמיד זקוקה למישהו בסביבה,‬ ‫אם אתה מבין את כוונתי.‬
‫כאילו היא שברירית מאוד.‬
‫האישה הזאת הייתה‬
‫מרושעת.‬
‫חריגה.‬
‫חסרת יכולת להיות אישה רגילה.‬
‫פומרינו לא הצליח להתמודד עם אחותי.‬
‫האם העלית בדעתך שהיא… מסוגלת להרוג?‬
‫להרוג? כן.‬
‫אבל לא כך, בדם קר, בפני כולם.‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותם יחד,‬
‫הוא היה קר מאוד כלפיה.‬
‫וחורחינה נראתה עייפה.‬
‫אחי טעה כשבחר להתעסק עם גרושה.‬
‫הרי יש סיבה לגירושיה, נכון?‬
‫יש לך הכרות ארוכה עם גברת סילבה, נכון?‬
‫כן, הייתי נשוי לה 13 שנה.‬
‫ואיך היית מתאר את גברת סילבה?‬
‫אישה טובה.‬
‫נבונה.‬
‫גם מאוד חסרת מנוחה.‬
‫קשה, אולי?‬
‫לא.‬
‫סקרנית.‬
‫תולעת ספרים, אשת שיחה מעניינת.‬
‫וכאימא?‬
‫כיצד זה קשור לעניין?‬ ‫-ענה לשאלה, בבקשה.‬
‫אימא מצוינת.‬
‫מסורה מאוד.‬
‫מלאת אהבה.‬
‫טוב, היא לא הייתה אלימה כלפיך,‬ ‫היא הייתה אדם נהדר.‬
‫אז תוכל להסביר לי‬ ‫מדוע היא הרגה את מר רוברטו פומרינו?‬
‫אני לא מבין את זה.‬ ‫-זה ברור מאוד בעיניי.‬
‫היא לא רצתה להישאר בידיים ריקות.‬
‫היא הרגה אותו מתוך קנאה.‬
‫מי שטוען שזה היה בלתי צפוי, לא הכיר אותה.‬
‫היא ניסתה למצוא את מקומה.‬
‫היא סירבה להצעת הנישואים של אחי.‬
‫אבל כשרצה להתחתן עם אחרת, היא הרגה אותו.‬
‫זו חורחינה סילבה.‬
‫- מריה קרולינה חיל‬ ‫עולם השינה של ינה -‬
‫- גבריאלה מיסטרל‬ ‫טאלה -‬
‫- פשע טרגי של תשוקה במרכז סנטיאגו -‬
‫- הסופרת מריה לואיסה בומבל‬ ‫ירתה באלוחיו סנצ'ז ארסוריס -‬
‫כבודו, יש בידינו רשימת עדים‬ ‫שמוכנים להעיד על האופן האכזרי…‬
‫מר מונטרו.‬
‫כולנו אוהבים רכילות עסיסית.‬ ‫אבל זה בית משפט.‬
‫הדוח, בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫"הנבדקת נמצאת כעת בתקופת גיל המעבר…"‬
‫יש עוד למטה.‬ ‫-"גורם מרכזי בקרב נשים".‬
‫"הדבר הביא לשינויים התנהגותיים.‬
‫"אנחנו ממליצים לבצע בדיקה נוספת."‬
‫אני מסכים.‬
‫אל תתלהב כל כך, מר קונצ'ה.‬
‫כבודו, אם יורשה לי…‬ ‫-ברשותכם, רבותיי.‬
‫עותק של הדוח יישלח למשרדים שלכם.‬
‫תודה.‬
‫אני מוכן לפסוק.‬
‫בלתי כשירה לעמוד לדין, לפי העדויות והמדע.‬
‫בהתאם לכך, האישה‬ ‫תוכל לבלות את סוף השבוע בביתה.‬
‫תודה.‬
‫ומוצצי הדם הזאת‬
‫יוכלו לחזור לדווח על חדשות חשובות באמת.‬
‫וכך נפסיק להתחבא בצורה מבזה‬ ‫בזמן ארוחת הצהריים.‬
‫זה לא כזה נורא.‬
‫זה לא כזה נורא?‬ ‫אני תקוע במשרד שלי ואוכל עוף כבוש.‬
‫על אף שידעתי שאיאלץ לעשות ויתורים‬
‫כשבחרתי להקדיש את חיי לצדק.‬
‫מעשיך ראויים לשבח.‬
‫נכון. תארי לעצמך‬ ‫שפנייך יופיעו בעמוד הראשי מדי יום.‬
‫אבל זה לא מסתכם בכך, דומינגו.‬ ‫זה הרבה יותר.‬
‫המחויבות שלך לאמת ולחוק היא מרשימה.‬
‫דומינגו, לאן שלא נלך,‬
‫נוכל לומר בגאווה‬ ‫שאנחנו עובדים עבור שופט ישר,‬
‫על אף האיום על שמו הטוב.‬
‫איזה איום על שמי הטוב?‬
‫אתה מתכוון לפסוק משפט הוגן, נכון?‬
‫גם אם הפסיקה תהיה מנוגדת לדעת הקהל.‬
‫זה אמיץ מאוד, דומינגו.‬
‫אמיץ מאוד.‬
‫רגע אחד.‬
‫מרסדיטה, אני שופט מטעם הרפובליקה.‬
‫המניפולציות האלה יכולות לעבוד‬ ‫בבית על ילדייך,‬
‫אבל לא עליי.‬
‫אבל זה נכון, מר אלירו.‬
‫אם תשחרר אותה, העיתונים יעוטו עליך.‬
‫באמת?‬
‫חשבתי שהם יברכו אותי.‬
‫אני לא מנסה לשכנע אותך לגבי משהו.‬
‫אני רק מציינת את העובדות.‬ ‫כפי שדומינגו אומר,‬
‫אם תשחרר אותה, לא יהיה סוף לקרקס.‬
‫מרסדיטה, שמרת את רשימת העדים‬ ‫שמונטרו מסר לך?‬
‫יודעת מה?‬
‫נתקשר לכמה מהם לפני מתן פסק דין.‬
‫ליתר ביטחון.‬
‫התעוררו בך חששות?‬ ‫-סליחה?‬
‫מרסדס, באמת.‬ ‫-כן, אני מתנצלת.‬
‫שופט של הרפובליקה לא פועל מתוך חשש.‬
‫הוא מנתח את המקרה שלפניו מזוויות שונות.‬
‫מה שתגיד, אדוני.‬
‫- מריה קרולינה חיל‬ ‫פרסס, הנער שחלם ואהב -‬
‫- מריה קרולינה חיל‬ ‫קיץ מוזר -‬
‫חדשה בבניין?‬
‫לא.‬
‫-אה, את אחותה.‬
‫נכון?‬ ‫-לא.‬
‫בסדר. צהריים טובים.‬ ‫-צהריים טובים.‬
‫כאן.‬
‫ראשי תיבות.‬
‫חתימה מלאה.‬ ‫-כבודו.‬
‫בחיי!‬
‫אף אחד לא אמר לי שקוד הלבוש רשמי.‬
‫אבל נראה שהתגנדרת, ארבאלו.‬
‫בגלל העיתונאים?‬ ‫-לא.‬
‫רציתי להפגין‬
‫כבוד כלפי בית המשפט.‬
‫כאן.‬
‫אל תתביישי כשמחמיאים לך, מרסדיטה.‬
‫היא תמיד שמה בושם?‬
‫אני לא יודע.‬
‫תודה, דומינגו.‬
‫מרסדיטה?‬
‫כן?‬
‫באיזה בושם את משתמשת?‬
‫זה סבון.‬
‫מרסדיטה.‬
‫ציפור אפריקאית, ארבע אותיות?‬
‫מגלן.‬
‫תודה.‬
‫המשרד הזה מפרסם הצהרות בכל פינה בעיר.‬
‫פסיק קטן עשוי לשנות‬ ‫את המשמעות של משפט שלם.‬
‫זה מרתק, פרננדו.‬
‫בוא נניח את העבודה בצד לרגע.‬
‫מה הייתה מערכת היחסים‬ ‫בין מר פומרינו לגברת סילבה?‬
‫בחיי! היא הייתה מורכבת. מורכבת מאוד.‬
‫לפעמים, כשהם חזרו מארוחת הצהריים,‬ ‫ניתן היה להבחין שהם רבו.‬
‫שהם ניהלו ויכוח, עם דמעות והכול.‬
‫יכולת להבחין שהיא בכתה?‬
‫לא היא, הוא.‬
‫הוא?‬ ‫-כן.‬
‫והאם היית קרוב יותר לקורבן או לגברת סילבה?‬
‫לרוברטו.‬
‫כמובן. הוא היה אדם טוב ואדיב מאוד.‬
‫רוברטו היה בוס נהדר. באמת.‬
‫תמיד קשוב כל כך.‬
‫והיא?‬
‫אינני יכולה לומר את אותו הדבר עליה, אדוני.‬ ‫זה יהיה שקר.‬
‫חורחינה תמיד הביטה בנו ביהירות.‬ ‫כאילו שאנחנו לא מספיק טובים.‬
‫היא חיה בעולם משלה. היא השתעממה בעבודה.‬
‫מנין לך שהיא השתעממה?‬
‫ברגע שהייתה לבדה,‬ ‫היא הייתה כותבת דברים אחרים.‬
‫הספרים שלה?‬ ‫-בדיוק.‬
‫גם אנחנו היינו רוצים‬ ‫לכתוב סיפורים ותכנים שטותיים.‬
‫אבל לא היינו שורדים שבוע בעבודה.‬
‫אז היית אומרת שהיא לא אהבה אותו?‬
‫הייתי אומר שהיא ניצלה אותו.‬
‫רוברטו רץ אליה בכל פעם שהיא התקשרה.‬
‫היא הייתה נוראית למדי, הילדה.‬
‫הילדה?‬ ‫-חורחינה.‬
‫ככה הוא קרא לה, "ילדה".‬
‫כשהיא נזקקה לכסף, רוברטו תמיד היה שם.‬
‫הוא תמיד היה זה שמשלם.‬
‫היא לא ממש ילדה. היא אישה בוגרת לכל דבר.‬
‫חורחינה רוקנה את כיסיו של רוברטו.‬
‫שמי רבקה ויסקאיה פרס.‬
‫אני עובדת במחלקת הכספים.‬
‫רוברטו פומרינו היה הבוס שלי.‬
‫מה ברצונך לספר לי, גברת רבקה?‬
‫כבר סיפרו לך על מכונת הברקת הרצפות?‬
‫לא.‬
‫לא, בבקשה ספרי לי.‬
‫ייתכן שלא ידעת,‬ ‫אבל מר רוברטו העניק לחורחינה‬
‫אחת מאותן מכונות הברקה חשמליות.‬
‫לא מגב.‬
‫מהסוג שמחברים.‬ ‫-מכונת הברקה? כלומר מכונה אמיתית?‬
‫מרסדס.‬ ‫-בדיוק, מכונת הברקת רצפות.‬
‫אתם מאמינים שהאישה הזאת החזירה לו אותה?‬
‫הפתעה!‬
‫מה זה?‬
‫כי אני חושבת שעמוק בפנים‬
‫מר רוברטו תמיד קיווה שהיא תהיה אשת בית.‬
‫מבין את כוונתי?‬
‫גברת ויסקאיה, נאמר לי‬ ‫שאת מעוניינת למסור לי מסמך.‬
‫אה, כן.‬
‫עיינתי בתיקיות המסמכים של מר רוברטו.‬
‫ובמגירה מאחור מצאתי‬ ‫כמות גדולה של נייר גרוס.‬
‫אז מה שעשיתי‬
‫היה לחבר את כל החלקים.‬
‫והבאתי את זה.‬
‫מה זה?‬
‫מכתב.‬
‫"רוברטו, חשבתי על כך ארוכות.‬
‫"וזאת ההחלטה שביקשת שאקבל אתמול בערב.‬
‫"ראשית, אני מעריכה את התנהגותך,‬ ‫אשר במסגרת המוסכמות החברתיות‬
‫"נחשבת לאבירית.‬
‫"אני מעריכה זאת, כי אני יודעת מה ערכה.‬
‫"ואם אדחה את הצעתך,‬
‫"יהיה זה משום שהסיבות‬ ‫המצביעות על כך שנישואינו ייכשלו‬
‫"הן רבות."‬
‫כל אישה בצ'ילה הייתה רוצה מכונת הברקה!‬ ‫-אני לא כל אישה!‬
‫את מטורפת!‬
‫"רוברטו, האופי שלי,‬
‫"האישיות שלי, התחביבים שלי,‬
‫"הגיל שלי, הניסיון שלי,‬
‫"כולם פועלים נגד רעיון הנישואים.‬
‫"אם מוסיפים רגישות עמוקה למשוואה,‬
‫"מאבקים נצחיים עם דברים ועם אנשים,‬
‫"וספקנות מוחלטת לגבי החיים…‬
‫"תוכל להכיר בעובדה‬
‫"שאין בי דבר‬ ‫המתיישב עם הדבר המכונה 'מוסד הנישואים'.‬
‫"ואני אינני האישה‬
‫"שמתאימה למצבך."‬
‫תודה לאל שנתתי לך חלוק מגונדר‬
‫ולא מכונת הברקה חשמלית משוכללת.‬
‫אחרת היו עורכים טקס לזכרי בפאב.‬
‫אני לא היא.‬ ‫-אני יודע שאת לא.‬
‫ברור שאת לא היא.‬
‫כי מרי, מריטה שלי,‬
‫נמצאת בכלא ומשלמת על הפשע הגרוע מכולם,‬
‫להיות אמנית ולהיות אישה.‬
‫שנשתה משהו?‬
‫מריטה שלי תמיד אמרה שהיא לא אוהבת‬
‫כשאני חוזר הביתה שיכור.‬
‫לכן היא נתנה לי את המפתח.‬
‫מרי שלי.‬
‫היא מטפלת בי אפילו מהכלא.‬
‫גם את היית שיכורה מכדי לחזור הביתה?‬
‫לא.‬
‫אני בת דודתה מלה סרנה.‬
‫אה, אני מבין.‬
‫מה שמך?‬
‫דומינגה.‬
‫ומה את עושה בדירה של בת דודתך?‬
‫מסדרת, מנקה.‬
‫כדי שלא יהיה אבק.‬
‫אה… הבנתי.‬
‫הגעת כל הדרך מלה סרנה כדי לנקות?‬
‫בחלוק. מוזר.‬
‫אתה חוקר אותי?‬
‫את בהחלט חשדנית.‬
‫זה מוצא חן בעיניי.‬
‫דומינגה.‬
‫רצח בשם האהבה איננו פשע.‬
‫תודה לאל שאף אחד מעולם לא אהב אותי כך.‬
‫כלומר, היא רצחה בשם האהבה,‬ ‫אבל לא מדובר באהבה כלפיו.‬
‫זו הייתה אהבה לאמנות.‬
‫זה לא היה רצח. זו הייתה מחווה.‬
‫זה היה ציטוט ספרותי.‬
‫ינואר 1941…‬
‫הסופרת הדגולה ביותר שאומתנו איבדה…‬
‫מיסטרל.‬ ‫-לא.‬
‫סופרת, לא משוררת.‬
‫מריה לואיסה בומבל‬ ‫לקחה אקדח וירתה במאהב שלה.‬
‫את יודעת היכן?‬
‫כאן, בזרוע שלו.‬
‫זה איננו העניין החשוב.‬ ‫מה שחשוב הוא שזה קרה…‬
‫מלון קריון.‬
‫כבר ידעת?‬
‫לא, פשוט הנחתי.‬
‫אז האישה הזאת הולכת לכלא‬ ‫על פשע שהיא אפילו לא הגתה בעצמה.‬
‫כיצד זה ייתכן?‬
‫אל תהיי כל כך חסרת תרבות, אישה.‬
‫טוב, תראי.‬
‫האמנות של היום‬ ‫שואבת השראה מהאמנות של אתמול.‬
‫הציטוט ישיר כל כך,‬ ‫שהיא אפילו תחקה את סופה של בומבל.‬
‫כלומר, החנינה.‬
‫איזו חנינה?‬
‫בומבל קיבלה חנינה.‬
‫אין עיתונים בלה סרנה?‬
‫הם מגיעים אלינו.‬
‫אבל בומבל היא הסופרת‬ ‫הדגולה ביותר שידעה האומה שלנו.‬
‫מי ירצה לחון את סילבה?‬
‫הנשיא.‬
‫ברגע שהוא ישמע קול של מלאך קטן.‬
‫לא מלה סרנה, כמובן,‬ ‫אלא מוויקוניה שנמצאת בסמוך.‬
‫זה יפה.‬
‫ממש יפה.‬
‫אני נתתי אותו למרי.‬
‫לא. הוא שלי.‬ ‫-כן, דומינגה.‬
‫לא.‬ ‫-הוא שלי.‬
‫אני… דומינגה, את לא נראית כמו דומינגה.‬
‫דומיניק, אולי, אבל דומינגה? לא.‬
‫רוצה לשמוע עוד משהו?‬
‫למרי אין קרובי משפחה בלה סרנה.‬
‫אבל אל תדאגי.‬
‫הבית הזה הוא כמו שגרירות.‬
‫הוא מעניק מקלט לאנשים רבים.‬
‫שמי רנה.‬
‫מה שמך? שמך האמיתי.‬
‫מרסדס.‬
‫יופי.‬
‫מרסדס. בסדר.‬
‫מרסדס.‬
‫אני מצטער.‬
‫אל תדאגי.‬
‫מחר אשכח הכול.‬
‫אני משורר עם זיכרון גרוע.‬ ‫לכן לא הגעתי לשום מקום.‬
‫מרסדס…‬
‫זה בסדר אם אינך בת דודתה.‬
‫אנחנו, שהשתעממנו מהיותנו מי שאנו,‬ ‫זקוקים למקום בו נוכל להיות אף אחד.‬
‫מה קרה?‬
‫נשאר תה?‬
‫לא, אבל את יכולה להכין עוד.‬
‫אנחלה אישרה.‬
‫ואיפה הם ישהו?‬
‫כאן, איתנו.‬
‫אין מספיק מקום.‬
‫מרסדס…‬
‫חזרת הביתה אמש עם ריח של אלכוהול?‬
‫לא היה לי ריח של אלכוהול.‬
‫היה לך ריח של פיסקו.‬
‫זה מוזר. לא שתיתי פיסקו.‬
‫לקוחה מגיעה עם הילדים שלה.‬
‫לא.‬
‫לעזאזל.‬
‫תצמידו את הראשים, ותקפידו להסתכל לכיווני.‬
‫תחייך, מתוק.‬ ‫-טוב? זהו זה. תחייכו.‬
‫להתראות, אבא.‬
‫להתראות.‬
‫בהצלחה.‬
‫גם לי יש שני בנים.‬
‫באמת?‬
‫נצטרך להתנהג יפה כלפי הכלות שלנו.‬
‫אחרת אף אחד לא יטפל בנו כשנזדקן.‬
‫כמובן.‬
‫תחייך, מתוק.‬
‫יש מרק ומצ'אסו.‬
‫מצ'אסו.‬
‫כולנו ניקח מרק.‬
‫כן.‬ ‫-כמובן.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫ברוך הבא.‬
‫מה קרה, מרסדיטה?‬
‫מעניין אם יש מנות פתיחה חדשות.‬ ‫-אבל הזמנתי מרק לכולם.‬
‫התחלת דיאטה מיוחדת או מה?‬ ‫-היא נראית קצת יותר רזה.‬
‫אולי זו השמלה החדשה.‬
‫אני לא יודע אם הבחנת, אבל…‬ ‫-אני חייבת ללכת.‬
‫מה עם המרק שלך?‬ ‫-אני אוכל משהו בדרך.‬
‫ממתי אנחנו מעודדים בזבוז מזון בארצנו?‬
‫אל תבזבזו אותו.‬ ‫-שנבקש לארוז אותו?‬
‫תאכלו אותו.‬
‫מה קורה עם מרסדס?‬
‫אוי לא, מונטרו!‬
‫מר מונטרו, לא.‬
‫האיש הזה יגרום לשיער שלי להאפיר.‬
‫כבודו.‬ ‫-סליחה, מר מונטרו.‬
‫הפקיד ואני עמדנו לצאת.‬
‫למשפחת פומרינו הגיעו שמועות‬
‫שהנאשמת זוכה ליחס של מלכה ב"בואן פסטור".‬
‫תא פרטי, חדר אמבטיה, אפילו שירותי כביסה.‬
‫כאילו שהיא שוהה במלון חמישה כוכבים.‬
‫"בואן פסטור" איננו מלון חמישה כוכבים.‬
‫זה מוסד שמנוהל על ידי נזירות.‬
‫בכל מקרה, משפחת פומרינו…‬ ‫-מספיק.‬
‫אני סיימתי.‬
‫אני צריך לחזור למשרד שלי‬
‫כדי לסיים לעבוד על כמה מסמכים.‬
‫ואם תראה אותי שוב בארוחת צהריים,‬
‫תן לי לאכול בשקט.‬
‫כן, אדוני.‬
‫סליחה.‬
‫אמרתי לו, אבל הוא חמק ממני.‬
‫מרסדס?‬ ‫-כן?‬
‫לכי מחר ל"בואן פסטור"‬
‫כדי לבדוק את תנאי המגורים של האישה הזאת.‬
‫ואז תעדכני אותנו.‬
‫כן, בוס.‬
‫הם עקבו אחריך?‬ ‫-בבקשה.‬
‫אני אנצח.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום, אימא.‬
‫התעכבתי.‬
‫לא שמנו לב.‬
‫ואו!‬
‫השופטת נראית מגונדרת, מה?‬
‫אנחנו גוועים ברעב, אימא.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫תורך, אבא.‬ ‫-אבא.‬
‫אל תתעכב!‬
‫תניח את זה.‬
‫איך היה בעבודה היום?‬
‫היה טוב.‬
‫עמוס למדי.‬
‫שום דבר יוצא דופן?‬
‫לא.‬
‫תודה לאל.‬
‫מה את עושה עם המצלמה הזאת?‬
‫ביקשו ממני לצלם כמה תמונות ב"בואן פסטור".‬
‫למה את צריכה ללכת לצלם?‬ ‫מישהו מבית המשפט יכול ללכת, לא?‬
‫אני מישהי מבית המשפט.‬
‫את תבקרי אצל המשוגעת מה"קריון"?‬
‫אני לא חושבת שהיא משוגעת.‬
‫אני חושבת שהיא מעמידה פנים.‬ ‫-זה לא הוגן.‬
‫אם היא יכולה, גם אנחנו יכולים.‬
‫המצלמה הזו הייתה של אבא שלי.‬
‫אבל כל המצלמות היו של אבא שלך…‬
‫אבל את זאת הוא נתן לי.‬
‫המצלמה הזאת שלי.‬
‫היא מכילה סרט צילום של 12 תמונות,‬ ‫כך שתוכלי לעקוב.‬
‫צריך לנסות קודם.‬ ‫-תודה, אפראין.‬
‫יום טוב. באתי לבקר את מריה קרולינה חיל.‬
‫הנה צו בית המשפט.‬
‫גברתי, זו מצלמה?‬
‫תוכלי לצלם אותי?‬
‫כמובן.‬
‫תודה.‬
‫את עיתונאית?‬
‫לא.‬
‫אני עובדת בבית המשפט.‬
‫זה מה שאני מחפשת,‬ ‫מישהו מבית המשפט שיוכל לסייע לי.‬
‫לא אוכל לסייע לך. זה התפקיד של עורכי דין.‬
‫אבל אין לי עורך דין.‬
‫טוב, תגידי לי מה שמך.‬
‫רוסה… חנקיו סבדרה.‬
‫ולמה את כאן? מה עשית?‬
‫הרגתי את חתני.‬
‫שיספתי את גרונו כאילו היה כלב.‬
‫אל תפחדי.‬
‫אני לא אדם רע.‬
‫נאלצתי לעשות זאת כי הוא היה נורא כלפי בתי.‬
‫הוא בעט בה כמו שבועטים בחמור על הקרקע‬
‫בזמן שהיא הייתה בהיריון.‬
‫הבת שלך בסדר עכשיו?‬ ‫-מצבה מצוין עכשיו.‬
‫היא והילד יכולים לישון בלילה.‬
‫אנחנו בטוחים.‬
‫ואני מאושרת כאן. אני יכולה לישון בשלווה.‬
‫הם באים לבקר אותך?‬ ‫-בכל יום ראשון, בכל מזג אוויר.‬
‫זה נחמד. אני שמחה בשבילך.‬
‫גברת, בואי איתי, בבקשה.‬
‫תודה.‬ ‫-להתראות.‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות, גברת.‬
‫המשך יום נעים.‬
‫שמרי על עצמך.‬ ‫-בטח.‬
‫תיכנסי בבקשה.‬
‫כאן?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫אפשר?‬
‫תיכנסי.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אני מרסדס ארבאלו. נפגשנו בבית המשפט.‬
‫הגברת עם הסיגריות.‬
‫זה לא ייקח הרבה מזמנך.‬
‫באתי לצלם את התא שלך.‬
‫אנחנו משלימים את דוח השירות הרפואי המשפטי.‬
‫וכחלק מכך, באתי לצלם את תנאי הכלא, בסדר?‬
‫לא היית צריכה להביא את המצלמה.‬
‫אני אסכם זאת עבורך.‬
‫הלילות שקטים.‬
‫השומר שמסייר כמעט ולא מפריע לשנתנו.‬
‫הוא מסייר…‬
‫ואז הדממה שוב יורדת על אגפי הכלא.‬
‫הימים, לעומת זאת,‬
‫חולפים בין מילים ריקות,‬
‫צחוק רועם,‬
‫כפירה.‬
‫אני אתחיל עכשיו. ברשותך.‬
‫- מריה קרולינה חיל‬ ‫כלא נשים -‬
‫זה יומן הכלא שלך?‬
‫אפשר לקרוא?‬
‫קראתי את כתביה של בומבל.‬
‫כן?‬
‫לך ולבומבל יש הרבה במשותף.‬
‫אפשר?‬
‫למה עשית את זה?‬
‫כולם רוצים לדעת למה הרגת אותו.‬
‫אני כאן בעקבות המעשים שלי.‬
‫לא משנה מה אגיד עליהם.‬
‫את לומדת לבנות את החופש שלך.‬
‫פירות יער, חלזונות.‬
‫אנחנו אוספים אותם כמעט מדי יום.‬
‫האדמות פוריות והשדות נראו טוב.‬
‫החלק השני היה של חוסה דולורס המנוח.‬
‫חוסה דולורס מת?‬
‫ממה הוא מת?‬ ‫-חוסה מת מזקנה.‬
‫בן כמה הוא היה?‬
‫הוא היה זקן מאוד.‬
‫שני אלה רוצים לבוא לשדות איתי.‬
‫לחיי גיסי!‬
‫אני מצדיע לו מהמטבח שלו.‬
‫סנטיאגו היא מקום מבולגן‬ ‫שבו כולם חיים כמו עופות בלול.‬
‫איזה חוסר כבוד!‬
‫סלח לו, אחי.‬
‫הוא פשוט מתגעגע אליך ובוכה.‬
‫יש לך בשדות דוד שאוהב אותך בכל ליבו.‬
‫זה נכון, גיסי.‬
‫מספיק כבר!‬ ‫-סליחה.‬
‫יש לי רעיון. ילדים, בואו הנה!‬ ‫בואו תפתחו את המתנות שלכם!‬
‫מה זה יכול להיות?‬ ‫-פתח את שלי קודם.‬
‫עם כל אהבתנו.‬ ‫-לא הייתם צריכים.‬
‫אגוארדיינטה!‬ ‫-זה טהור.‬
‫בואו נטעם.‬
‫איזו מתנה נהדרת!‬
‫בואו נראה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫כדי להתעדכן בחדשות, מה?‬
‫לא, הנה. שם.‬
‫"סטודיו לצילום גרסיה ארבאלו.‬
‫"חתונות, טקסי מעבר דתיים, טבילות."‬
‫אנחנו נהיה מפורסמים?‬
‫מזל טוב.‬ ‫-התעליתם על עצמכם.‬
‫תראה! "גרסיה".‬ ‫-תראי.‬
‫יש לי הפתעה בשבילך, מצ'ה. תעצמי עיניים.‬
‫בלי להציץ.‬
‫מה? מה זה?‬
‫מה זה יכול להיות?‬ ‫-מצ'יטה, תכסי את העיניים.‬
‫טוב, תסתכלי.‬
‫תיקנתי אותה.‬ ‫-איזה יופי!‬
‫יש בה מנוע אמריקאי.‬
‫ראית פעם כזאת?‬ ‫-כן, אבל מעולם לא השתמשתי.‬
‫אני רוצה לנסות.‬
‫תראו את זה!‬
‫בזהירות עם החוט.‬
‫תוודאי שאת תמיד מקדימה.‬
‫תראה את זה!‬
‫עכשיו הבית יישאר מצוחצח ונקי.‬
‫ממש נחמד לבלות עם המשפחה, נכון?‬
‫אין סיבה לחזור הביתה מאוחר כל הזמן.‬
‫אל תתרגשי.‬
‫אנחנו כאן עכשיו.‬
‫הלב שלך צריך להיות כאן.‬
‫תראה, אני מסתדרת עם זה!‬
‫נחזור אחר כך, אבל אנחנו חייבים ללכת…‬
‫ייתכן שאנשים מסוימים היו גונבים אותה…‬
‫מצ'ה.‬
‫זה אני.‬
‫מה זה המקום הזה, מצ'ה?‬
‫זו דירה שמצאתי לעצמי.‬
‫היא זמנית.‬
‫תפתחי.‬
‫בבקשה.‬
‫מה זה?‬
‫של מי היא?‬
‫תן לי את זה.‬
‫יצאת מדעתך?‬
‫האישה הזאת יודעת שאת כאן? היא יודעת?‬
‫האישה הזאת בכלא.‬
‫זה סוג של הסכם.‬
‫אני משקה את הצמחים.‬
‫מאווררת את הדירה.‬
‫מסדרת קצת.‬
‫את לוקחת…‬
‫דירה של מישהי אחרת.‬
‫של רוצחת.‬
‫את…‬
‫את משתמשת בחפצים שלה, אפילו בבגדים שלה.‬
‫מצ'ה, אני…‬
‫הייתי מבין אילו התאהבת במישהו אחר, אבל…‬
‫לא.‬ ‫-אבל מה זה?‬
‫מצ'ה, מה זה?‬ ‫-ההפך הוא הנכון.‬
‫מה?‬
‫זאת השלווה.‬
‫איזו שלווה?‬
‫יש כל כך הרבה רעש.‬
‫כל הזמן.‬
‫אולי אני חלשה מדי ולא יכולה לשאת זאת.‬
‫אתם יכולים.‬
‫אתם מצליחים.‬
‫אבל נמאס לי.‬
‫מה את עושה, מצ'ה?‬
‫אני מנקה את השטיח כי יש עליו בוץ.‬
‫אבל זה בכלל לא השטיח שלך.‬
‫אם לא אסיר את הבוץ,‬ ‫הוא יידבק לגמרי עד מחר.‬
‫תפסיקי.‬ ‫-זה לא יורד.‬
‫מרסדס.‬
‫את לא תחזרי לכאן מחר.‬
‫מצ'ה.‬
‫תתלבשי ובואי נלך הביתה. זה לא הבית שלך.‬
‫מצ'ה.‬
‫- כלא נשים -‬
‫"…כל האשמה על פשע שביצעה עם הגבר שלה.‬
‫"שנים ארוכות בכלא.‬
‫"כתוצאה מכך, הגבר חיפש אישה אחרת."‬
‫זה לא רע.‬ ‫-לא.‬
‫הם יאכלו אותנו חיים.‬
‫כמובן.‬
‫האישה הזאת מסרבת לדבר עם אף אחד,‬ ‫אבל היא כותבת ספר.‬
‫כשכולם מוכנים לתלות אותה בכיכר.‬
‫לא.‬
‫מספיק.‬
‫עליי לפרסם פסק דין.‬
‫- מריה קרולינה חיל‬ ‫כלא נשים -‬
‫"בסנטיאגו, ב-11 ביולי, 1956,‬
‫"בהתאם לסעיף 391 מספר שתיים לחוק העונשין,‬
‫"חורחינה סילבה חימנס נמצאת אשמה בהריגה.‬
‫"היא תקבל עונש מקסימלי של 541 ימי מאסר‬
‫"בגין הרצח של רוברטו פומרינו ולנסואלה‬
‫"שבוצע ב-14 באפריל, 1955."‬
‫נו, באמת, זה מוגזם.‬
‫תתייק את זה.‬
‫כן, כבודו.‬
‫חורחינה!‬
‫מה דעתך על השופט ש…‬
‫- ויסנטה הוידוברו‬ ‫אלטסור -‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר. מה איתך?‬
‫בסדר. שיהיה לך יום נעים.‬
‫מי?‬
‫הלו?‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫מר אלירו?‬
‫התקשרו ממועדון דה לה אוניון.‬ ‫מישהו ממתין לך בבר.‬
‫מישהו?‬
‫בבר?‬
‫תוכלי לעשות לי טובה, מרסדיטה?‬
‫בואי להציל אותי בעוד שעה.‬
‫בסדר.‬
‫בתקווה שירשו לי להיכנס.‬
‫- דחוף -‬
‫להתראות, אנטיטו.‬
‫קדימה, מרסדיטה.‬
‫איזה מקום משונה.‬
‫הם לא מאפשרים לי להיכנס,‬ ‫ולא מאפשרים לך לצאת.‬
‫בואי נאכל צהריים ב"דון פפה".‬
‫חשבתי שתאכל צהריים במועדון.‬
‫הלוואי, מרסדיטה.‬
‫זה היה מארב נשיאותי, מרסדיטה.‬
‫הנשיא נזף בך?‬ ‫-לא.‬
‫נהפוך הוא, הוא היה אדיב מספיק להזהיר אותי.‬
‫בנוגע למה?‬
‫על כך שאני עושה צחוק מעצמי.‬
‫למה שתעשה צחוק מעצמך, אדוני?‬
‫מרסדיטה…‬
‫שופט הוא קולו של החוק.‬
‫אבל לפעמים יש אנשים שפוטרים אותם מהחוק.‬
‫ובמקרים כאלה, מילותיו של השופט‬ ‫יהיו חסרות משמעות.‬
‫והצדק… משתתק.‬
‫אנחנו קוטעים את השידור‬ ‫כדי לבשר ידיעה שהתקבלה כעת.‬
‫ראש המדינה, קרלוס איבנייס דל קמפו,‬
‫העניק חנינה נשיאותית‬
‫לסופרת מריה קרולינה חיל.‬
‫ההחלטה התקבלה לאחר מסע שתדלנות נמרץ‬
‫שהובילה המשוררת המפורסמת גבריאלה מיסטרל,‬
‫ששיגרה מכתב לנשיא ובו ביקשה…‬
‫- מריה לואיסה בומבל‬ ‫העץ וסיפורים אחרים -‬
‫- רצח במלון קריון‬ ‫הסופרת מריה חיל ירתה במאהבה -‬
‫- רצח וטירוף במלון קריון‬ ‫היא הרגה את המאהב שלה ושתתה את דמו -‬
‫- האהבה שיגעה אותה -‬
‫- מכתב מקרולינה לרוברטו פומרינו‬ ‫מוכיח כמה אהבה אותו -‬
‫- רק 541 ימים בכלא -‬
‫- "בלתי אפשרי להתעלם‬ ‫מבקשתה של הסופרת המבריקה שלנו" -‬
‫- אדוני הנשיא הנכבד: אבקש מכבודו -‬
‫- להעניק חנינה,‬ ‫מתוך ידיעה על חמלתך ורוחב ליבך. -‬
‫- אנו מבקשות מכבודך להעניק חנינה מלאה -‬
‫- למריה קרולינה חיל,‬ ‫כפי שאנו, נשות אמריקה הלטינית, מייחלות. -‬
‫- לא נשכח זאת לעולם. -‬
‫- בכבוד רב, גבריאלה מיסטרל -‬
‫- חנינה הוענקה! מריה קרולינה חיל -‬
‫- מבוסס על הספר‬ ‫"כשנשים הורגות" מאת אליסיה טרבוקו -‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן-קיש‬