KAMASZOK
13 HÓNAP
De jó illata van!
Szülinapod van.
Évente egyszer igazán készíthetek neked angol reggelit.
Boldog szülinapot, vénember!
Egy vénember felesége vagyok.
- Te meg csak fiatalodsz, mi? - Igen, te szemtelen.
Különleges gyógyszert szedek.
Ez mi? Véres hurka?
- A hentesnél vettem. - Nekem nem tesz jót.
Tudom, de nagyon szereted.
Téged jobban szeretlek.
Csak ha ilyeneket készítek.
Nem. Karácsonykor is, amikor harisnyatartó van rajtad.
Hé!
Ebből hagyd ki a harisnyatartóm, még felizgatod magad.
Már felizgattam magam.
- Talán később. - Na, csak öt perc lesz!
Az sosem öt perc.
- Öt perc. - Délig biztosan alszik.
Az apja 50. szülinapján nem alszik addig.
Később. Gyerünk, viselkedj jól! Nézd meg a szülinapi üdvözlőlapokat!
Ünneprontó.
Rántotta vagy buggyantott tojás?
- Tükörtojás. - Fiatalon fogsz meghalni.
De boldogan.
Apa és Jean.
Jean írta.
Öt font.
Ma ez már egy korsó sörre sem elég.
Hát nem.
Szép ez a rajz.
Jóképű vagy rajta.
- Szép lett, mi? - Igen.
Kitett magáért.
- A francba! Apa? Apa, láttad a furgont? - Mi?
- A furgont. Láttad? - Nem.
Én...
Hogy az a...
KÉLYENC
- Apa... - A francba!
Sajnálom.
- Nem tudom, mi... - Hé, ez nem a te hibád.
- Mekkora faszfejek! - Vigyázz a szádra!
Sajnálom.
- Láttál valamit, Eileen? - Nem, Eddie.
- Semmit? - Sajnálom, nyugodt volt a reggel.
- Rendben, hívd a rendőrséget! - Megint?
Azt mondták, szóljunk, ha bármi van.
Oké.
- Apa, sajnálom. - Gyere ide! Nem a te hibád.
Semmi baj.
Boldog szülinapot!
Mindenki kijött.
Te láttál valamit?
- Nem? - Nem, öregem.
- Egyikőtök se? És te? - Nem. Sajnálom.
Egy kis szappanos vízzel lejön. Hihetetlen, hogy nem láttál semmit.
- Mikor láttad utoljára a furgont? - Amikor este leparkoltam.
Hány óra volt?
Nem tudom. Nyolc óra körül.
- Nyolc körül? - Nagyjából.
Nyolc óra óta.
„Kéjenc.”
Várjon!
K-É-L-Y-E-N-C.
Igen, látom.
Hát, nem tudom. Ezt én döntöm el?
Talán Jamie-re, talán Eddie-re gondoltak.
Lefényképezzük?
Nem kell kijönniük, a férjem lemossa. Lefényképezzük?
Nem, sajnálom, de nem várok. Készítek három képet, jó?
A lányom elküldi őket e-mailben, rendben? Köszönöm.
Csinálj három képet, és küldd el őket Samnek!
Ott a címe a címjegyzékemben.
A kis szemetek!
Hé!
- Nyugodj meg! - Ma van a szülinapod.
Igen, de ezt nem tudhatták. Nyugodj meg!
- Gondolj Lisára! - Kösz, hogy megmondod, mit tegyek.
Nem mondom meg, mit tegyél.
Csak azt mondom, hogy gondoljunk rá, jó?
Eddie, elegem van ebből.
Kérlek, ne kezdd! Ne mondj semmit!
- Mit mondok? - Azt jól tudod.
És nem. Nem beszélünk erről újra, drágám.
Jó?
Mindent megbeszéltünk.
Négy hét múlva tárgyalás. Mindenki bámul majd.
Ja, de nem minket.
Egy nagy paraván mögött lesz. Elrejtik, és kész.
Igen, remekül csinálják.
Megvédik. Ezt már átbeszéltük az ügyvédekkel.
Ez nem fog javulni.
- Anyám tud neked munkát szerezni. - Nem kell!
Minek akarnám, hogy munkát szerezzen nekem?
Van munkám, az alkalmazottak számítanak rám.
Tudom, de...
Drágám, Lisa egyetemre jár.
Kivennéd az egyetemről?
Az ő életét is tönkretennéd?
Szerinted Liverpoolban jobb lenne a helyzet?
Esküszöm, tízszer rosszabb lenne, és ezt te is tudod.
Jól tudod. Tudod, hogy ott rosszabb lenne.
Nem tettünk semmi rosszat.
Tettünk bármi rosszat? Nem.
Nem, szóval nem költözünk. Itt maradunk, Mand. Ennyi.
- Baszki! - Semmi baj.
Feltakarítom... Sajnálom.
Sajnálom. Feltakarítom.
- Apa? - Hé, mit keresel itt?
Nem kéne hallgatóznod.
Ne aggódj! Lemosom.
Elküldted az e-mailt?
Igen.
- Itt a telefonod. - Kösz.
Kinek írsz?
Billynek.
Értem. És mi újság?
Az nem tartozik rád.
Apa jól van?
Apád jól van.
Kicsit egyedül hagyom, mindig ezt teszem.
Imádja azt a furgont.
Nem imádja, az csak egy furgon.
Nem tudom. Én nem...
Nem hiszem, hogy a szappanos víz lemossa.
Nem értek a festékekhez. Te igen?
- Dühös vagy, ugye? - Nem.
Nem vagyok dühös.
Nem értem, kire céloztak a „kéjenc” szóval.
Csak 13 éves. Azok a barmok azt se tudják, mit jelent.
Egyértelműen nem apának szól, Jamie pedig nem...
Ő...
A múltkor porszívóztam a szobájában.
Igen?
Nem tudtam, mit csináljak.
Én nem tudok bemenni.
- Semmi baj. - Semmi baj.
Billy vigyáz rád?
Anya, Billy nem vigyáz rám. Befejeznéd ezt?
Tudok vigyázni magamra, jó? Én vigyázok magamra.
Tudod, senki...
Senki sem írta a sulis szekrényemre ezt a szót, ez már valami.
- Jó. - Mand, hol az a nagy szivacs?
A mosogató alatt.
- Nincs ott. Nem találom. - Nézd meg jobban!
Azt csinálom!
Jó, lemegyek. Segítek apádnak.
Kérsz teát?
Nem, kösz.
Oké. Szeretlek.
Én is téged.
- Megtaláltad? - Igen.
- Kérsz teát? - Nem, kösz.
- Jól vagy, Eileen? - Igen, Eddie, kösz.
- Kérsz egy széket? - Nem.
- Úgy pihentethetnéd a lábad. - Nem.
- Teát? - Nem, köszönöm.
Van szülinapi torta is, ha kérsz.
Nem? Akkor menj a picsába, kíváncsi vén banya!
Hali, kéjenc!
Hé!
- Hé! - Helló, kéjenc!
Ez a ti művetek?
A tiétek?
Kéjenc!
Bocsi, drágám! Vigyázz! Bocsi.
- Nem jön le. - Nem?
Nem.
- Kérsz hipót? - Azzal se jön le.
- Bocs. - Semmi baj.
- Elmegyünk a barkácsboltba. - Most?
- Igen, most kell mennünk. - Miért?
Mert le kell mosnom, Mand. Nem tudok...
Nem tudok dolgozni menni így ezzel a rohadt furgonnal.
- Igaz? Igaz. - Tudom, de...
Gyerünk, menjünk! Gyorsan megfordulunk. Induljunk! Lisa!
- Lisa, gyere le, drágám! - Mi az?
Vedd fel a kabátod! Elmegyünk a barkácsboltba.
- Nem maradhatok itthon? - Nem.
Megrongálták a furgont. Ki tudja, most mi jön? Nem hagylak itt egyedül.
Miért akarnék menni?
- Mert azt kérem! - Eddie, épp készítem a reggelit.
Lányok, kérlek! Legyetek szívesek!
- Kérlek, segíts, drágám! Igyekszem. - Rendben. Igen, mind megyünk.
- Igen? - Feldobjuk a napot.
Mi?
- Nem rontják el a napot. - Oké.
- Igen. - Nem rontják el.
- Lekapcsolom. - Ma van a szülinapom, ugye?
Dobjuk fel a napot!
A barkácsbolt a szülinapi meglepiprogram?
Igen. Nekem az.
Gyerekként sosem kaptam semmit. Te szerencsés vagy.
Még csak egy mandarint se kaptam. Rendben, szállj be!
- Zárd be rendesen az ajtót! - Bezártam.
Tartsd szemmel a házat, Eileen!
Hát persze.
- Megtennéd? - Figyelem.
- Riaszd a többi kíváncsi szomszédot is! - Eddie!
Csak mondom.
- A kerítésnél áll. - Szia!
Kíváncsi vén banya.
Jó, dobjuk fel a napot, rendben?
- Igen. - Ezt mondtad, nem?
Lise, tegyél be valami zenét! Legyen jó basszusa!
Micsoda?
Minden jó zenében van jó basszus.
Érted? Kell egy jó basszusgitár.
Nem kell a szintis szemét meg a drum and bass szarság.
Mutass egy jó basszust, amiből csemegézhetek!
Hülyeségeket beszélsz.
Még valami.
Amikor hazaérünk, kiruccanunk.
- Kiruccanunk? - Igen, kimozdulunk otthonról.
Családi kiruccanás.
És mit csinálunk a családi kiruccanáson?
Nem tudom.
- Hegyet mászunk. - Hegyet?
Igen. És elmegyünk az állatkertbe.
Én nem. Mindjárt 18 éves leszek.
- Jó, akkor jégkorizunk. - Te fogsz korizni?
Igen. Mi bajod van ezzel?
- Jó, akkor moziba megyünk. - Moziba elmennék.
- A mozira szavazok. - Igen?
- Igen. - Mozi?
- Igen. - Jól van, drágám, akkor moziba megyünk.
- Mand, menjünk moziba? - Igen.
Igen? Jó. Nézzétek meg a neten, mit adnak!
Mi ütött beléd?
Semmi sem ütött belém.
Csak
meg akarom oldani...
- A mai problémát. - A mai problémát.
Én pedig segítek.
Köszönöm.
Megoldani a mai problémát?
- A pszichológus mindig ezt mondja. - Mit oldunk meg?
Semmit.
Csak jó ötletnek tartom, hogy elmenjünk moziba.
Igen. De előbb reggelizünk, nem?
De.
Angol reggelit készít. Véres hurkával, meg mindennel.
Véres hurkával?
Vettem apádnak.
- Fiatalon fogsz meghalni. - Ugyanezt mondtam neki.
Bundás kenyeret is eszem.
Ahhoz is vettem finom kenyeret.
Csodás nő az édesanyád.
Ha te mondod!
- Hé! - Bocs.
Akkor ennyi. Megoldottuk. Feldobtuk a napot.
Megérkezünk, vásárolunk,
hazamegyünk,
Lise és én lemossuk a festéket, míg te készíted a reggelit,
átöltözünk, elmegyünk a moziba, és veszünk egy óriási popcornt.
- Igen. - Eszünk kínait?
- Igen. - Ez az!
Mit ennél?
Mindent.
- Mindent? - Igen, éhen halok.
Oké.
Ezer éve nem voltam moziban.
- Igen. - Találtál már zenét?
Nem igazán tudom, miben van basszus.
Tedd be...
Írd be, hogy „a-ha”!
Így: „a-ha”.
„Take On Me.”
- Mi? Abban nincs basszus. - De van!
- Nincs! - De van!
- Nem is volt basszusgitárosuk. - De. Paul.
- Ki? - Paul.
Ő basszusgitározott. Dobolt, meg minden.
- Biztos? - Igen. Benne voltam a rajongói klubban.
Te jó ég!
- Komolyan? - Igen.
Anyádnak tele volt poszterrel a fala. Voltak kitűzői, sáljai.
- Imádtam a kitűzőket. - Ezt sosem említetted.
Tudod, évekkel ezelőtt, még a kezdetekkor,
amikor apáddal randizgattunk, elmentünk egy sulis diszkóba,
ahol próbára tett.
- Nem is. - De.
Nem tettelek próbára.
Apád felvett egy hülye rózsaszín parókát,
mindenki nevetett rajta, de őt ez egyáltalán nem zavarta.
Imádtam azt a parókát. Nagyon menő volt.
Már a buli közepénél jártunk, de még senki se táncolt.
Hány évesek is voltunk? Tizenhárom?
- Harmadikba jártunk. - Az nálatok a hetedik.
A DJ Mr. Barnes volt, a földrajztanárunk.
- Bőrhajú. - Igen. Bőrhajú.
Lelombozta, hogy senki sem táncolt.
Mindenki szégyenlősködött.
- Az A-ha akkoriban listavezető volt. - Igen.
És az apád... Őrület!
Elkezdett egyedül táncolni a parkett közepén.
- Nem, nem így volt. - De igen.
Nem. Barnesy remek tanár volt, de szar DJ.
Csak segítettem neki, ennyi.
Mindenki csak állt ott, és röhögött az apádon.
- Nem röhögtek. - De igen.
Senki sem nevetett, mindenkinek bejöttek a Northern Soul-táncmozdulataim.
- Northern Soul? - Igen.
- Ez az? - Nagyon jól táncoltam.
- Igen. - Jól tudod.
De aztán
csúszkálni kezdett a parketten.
Jó, de mondd meg, miért! Ki vele!
- Miért? - Ne, mondd el az igazat!
Vettem egy piros-fehér bowlingcipőt...
Na ne!
Egy adományboltban. Passzolt a parókámhoz.
Arról fogalmam sem volt, hogy a cipő ennyire csúszik.
- Mert bowlingcipő! - Ja, nem tapadt.
Úgyhogy...
csúszkált, botladozott,
lement spárgába, és pofára esett.
A francokat!
Aztán felállt,
és beverte az orrát.
Ömlött belőle a vér,
az emberek meg csak röhögtek.
Erre felkiáltott: „Elvérzek!”
A suliban még éveken keresztül felhozták, és kiabálták:
„Elvérzek!”
- Az a hülye cipő! - De vicces volt, Ed.
Örülök, hogy annak találtad.
Imádtam mindhármukat. Bármit megtettem volna értük.
Ez igaz, bármit megtett volna értük.
Ha bejöttek volna anyád számításai, máshogy néznél ki.
Úgy néznél ki, mint egy...
Norvégnak néznél ki. Érted, mire célzok?
Úgy néznél ki, mint Erling Haaland.
- Most jön a rész, amikor megcsúsztál. - Emlékszel?
„Elvérzek!”
Az éjszaka hátralévő részében csak ültünk.
Nem tudtam táncolni a cipőben.
Aztán hazakísértél. Én sétáltam, te csúsztál.
A nagyszüleid már vártak.
Apám megkérdezte, verekedett-e.
Apád meg azt mondta: „Valami olyasmi.” Kőkeményen.
- Aztán lesmároltál. - Apa!
- Istenem! - Így volt.
Apa, ne, hagyd abba!
Igen. Az volt az első nyelves csókunk.
- Apa! - Sosem felejtem el.
- Nyelvvel, mindennel. - Apa!
- Lenyelted a mandulám. - Apa!
Talán így volt.
De a kezemet is nagyon szeretted fogni.
- Sétáljunk kézen fogva? - Igen.
- Ne! - Miért ne?
- Ne! - Ciki helyzetbe hozzuk a lányunkat?
- Nem, csak nem akarom. - Miért nem?
Örülnöd kéne, szerelemből fogantál.
Apa, elég!
Romantika és virágszirmok vettek körül.
Ne!
De. Szerelemből fogant gyermekem!
Ne már!
- Szivárvány... - Apa!
Pitypang és nárcisz.
Jól van.
Olyan gyerekesek vagytok!
Gyerekek.
- Szóval mit is keresünk? - Borítson mindent virágba!
Használja ki a...
Valamit, ami leszedi a festéket.
Itt találkozunk, jó?
És mi mit csináljunk?
Nem tudom. Költsetek pénzt! Abban jók vagytok, nem?
- Ja. Szuper. - Abban jók vagyunk.
Gyere, költsünk egy kis pénzt!
Elnézést!
Segíthetek?
Festékszóróval összefirkálták a kocsimat. Tudja, mivel szedhetném le?
Értem.
Én nem nagyon vagyok képben, de a kollégám talán tud segíteni.
Quint?
Hová tűnt? Quint?
- Ő ért az ilyesmihez. - Rendben.
- Minden oké? - Igen.
Festékszóróval firkálták össze az úr kocsiját. Le akarja mosni.
Próbálta szappanos vízzel?
- Nem használt. - Milyen erős volt a víznyomás?
- Szivaccsal próbáltam. - Slaggal kell leveretni.
Aztán kell hígító vagy alkohol.
A vodka is jó, de az izopropanol jobb. Kell egy mikroszálas rongy.
- Körkörös mozdulatokkal... - Mikroszálas?
Olyanunk is van.
- Jöjjön! - Kösz!
Körkörös mozdulatokkal kell letörölni.
Aztán imádkozhat. Többet nem tehet.
Imádkozzak? De az a rongy leszedi, nem?
Valószínűleg nem teljesen.
Ahhoz újra kell fényeztetni a kocsit.
Milyen firka van rajta? Graffiti?
Kölykök! A szülők hibája.
Megmutatná, hol van a kék festék?
Nem, mint említettem, újra kell fényeztetnie a kocsit.
Arra nincs pénzem. Mutassa meg, hol a kék festék!
Bármilyen szín megteszi. Nem baj, ha más.
- Csak le akarom szedni. - Most jövök rá, ki maga.
Láttam magáról képeket a Facebookon.
- Megmutatná, hol a festék? - Igen. Erre!
- Nem akartam kellemetlen helyzetbe hozni. - Semmi baj.
Csak azt mondom...
a maguk oldalán állok.
A fia oldalán. Ha ez számít.
Mert nem ő tette, ugye? Úgy értem...
Még a szúrt sebeknél is, ahol állítólag szúrt sebek voltak,
csont van a behatolási pontokon.
Ha már kitalálnak valamit, legalább anatómiailag legyen valós, nem?
És...
Láttam képeket a holttestről.
Támogatom magát...
- Idehozná a festéket? - Bocs, igen.
- A festéket. - Persze. Csak...
Jó ügyvédet kéne szereznie.
Sokan segítenénk fedezni a költséget.
Tessék, a festék.
Üdvözlöm, segíthetek valamiben?
Apa!
Tudod,
tényleg vannak, akik itt töltik az idejüket.
Ott álltam a gumibelsőknél, vagy miknél,
nagyon uncsi volt, de ott állt egy pasi,
és csak mosolygott magában. Olyan fura volt!
Le kellett volna fotóznom, mert annyira...
Következő!
- Kér még valamit, uram? - Nem, kösz.
- Csatlakozik a törzsvásárlói klubunkhoz? - Nem.
Nem? Semmi baj. Összesen 34,99 font lesz.
- Apa, jól vagy? - Számlát?
Nem kérek, kösz. Igen, jól vagyok.
Csak... kicsit éhes vagyok, ez minden.
Oké.
- Vettem egy növényt. Ugye milyen szép? - Igen.
Vedd el!
Az a pasi a gumiknál engem méregetett.
Szólnunk kell Jane-nek, hogy jöjjön ide. Itt könnyen bepasizhatna.
Mi az?
Ő volt az, ugye?
- Ki? - Követ engem?
Szórakozik velem? Hülyére vesz?
- Eddie! - A francba!
- Gyere, kis szarházi! - Eddie!
Gyere! Kelj fel, bassza meg!
- Eddie! - Te tetted ezt a kocsimmal?
- Mi? - Te voltál?
- Csak poénkodtam. - Hát, ez kurvára nem vicces!
Viccesnek tartod? Ne mosolyogj, mert letörlöm a mosolyt a képedről.
Ne vigyorogj, bazmeg!
Hé, te kis seggfej! Kelj fel!
- Kelj fel! Figyelj! - Jó.
- Nem csinálhatsz ilyet, érted? - Igen.
Gőzöd sincs, min mentem keresztül, úgyhogy kurvára ne röhögj ki!
Ne röhögj ki!
Most húzz el a picsába!
Maradj távol a családomtól!
- Gyere, siess! - Várj már!
Vidd a kibaszott biciklid is!
- Gyere! - Várj!
Mit művelsz?
Eddie!
Eddie, ne csináld!
- Eddie, kérlek! Szálljunk be a furgonba! - Hazamehetnénk?
Add ide a növényt! Gyerünk, drágám!
A növényt! Kérem a táskádat.
Add ide a táskádat! Gyerünk!
Gyerünk, lányok! A másik oldalról szállunk be.
- Takarítsa fel! - Micsoda?
Nem takarítja fel?
- Nem. - Ez kész káosz!
- Kifizetem. - Takarítsa fel!
- Nem. - Szállj be, Eddie!
- Felvétel is van... - Pofa be, faszfej!
- Fogja be, és menjen be! - Felvettük.
Maga meg a kibaszott haverja! Seggfejek!
Apa, felvegyem?
Nyugodtan.
- A hívó fél... - Jamie Miller.
...a Standling Speciális Gyermekotthonból.
Ezt a hívást egy angliai vagy walesi börtönben tartózkodó személy indította.
A beszélgetésről felvétel készül, melyet az intézmény személyzete visszahallgathat.
Ha nem akarja fogadni a hívást, kérjük, tegye le!
Apa?
Szia, öregem!
Csak boldog szülinapot akartam kívánni.
Kösz, kisöreg!
Kösz, hogy hívtál.
Megkaptad az üdvözlőlapom?
Igen, megkaptam.
Te rajzoltad?
Igen, én.
Gondoltam.
Mondtam is anyádnak, hogy milyen jó lett. El is felejtettem, hogy szeretsz rajzolni!
Igen. Ezért kezdtem újra.
Minden rendben?
Most, hogy elült a vihar?
Igen. Minden rendben.
A könyvtáros jó fej velem, csak...
egy kis zűrbe keveredtem az udvaron, de nem volt vészes.
Tudod, mit kell tenned, ugye?
Igen. Van kivel beszélnem.
Örülök.
Mit csinálsz ma?
Épp reggelizni akartam.
- Még nem reggeliztél? - Nem.
Még nem. Sok dolgunk volt.
Utána moziba megyünk.
- Aha. - Aztán Lise kínai kaját akar.
Kung po királyrákot?
Igen, tudod, mit rendelünk.
Kaptál valami jó ajándékot?
Még nem. Még nem volt ajándékozás, Jay.
- Apa? - Igen?
Hát...
tudom, hogy ma nem a legalkalmasabb,
de így alakult, és...
Mi történt?
Ki vele! Felejtsd el, hogy szülinapom van!
Hát...
a tárgyalás közeledtével...
gondolkoztam, és...
megváltoztatom a vallomásom.
Halló?
Apa, én...
sajnálom, de bűnösnek vallom magam.
Szia, fiam! Mi is itt vagyunk.
Szia, Jay!
Mi?
Finomabb már a kaja, drágám?
Igen, elmegy.
Azt hittem, csak apa hall.
Írtam nekik az intoleranciáidról.
Oké.
Még mindig folyton a kondiban vagy?
Amikor engedik.
Testépítő leszel?
Nem hiszem, nem.
Mindegy, inkább leteszem, mert várnak a telefonra.
Jól van, fiam.
A hét végén a szokásos időben?
Rendben.
- Apa? - Igen?
Hát...
sajnálom.
És boldog szülinapot!
Kösz...
Erre szálljatok ki!
Vigyázat a festékkel!
Ugye nem esik baja?
Nem. Menjünk!
Gyerünk!
Mi történt, drágám?
A kölykök voltak, mi?
Menj a picsába, Eileen!
Nem javították meg jól az ablakot.
Nem zárnak jól. Este huzat volt, érezted?
- Ezt a pólót tőlem kaptad? - Megcsinálhattam volna én.
Igen.
- Igen. - Olyan jól áll rajtad!
Jó kis 50 éves vagy!
Hagyjuk a mozit!
Ne már! Most öltöztem át.
Nem számít. Hagyjuk!
Nem, menjünk!
Semmi baj.
- Biztos? - Igen.
Kösz.
Jobb volt a hangja, mint a múlt héten.
Nem gondolod?
Talán segített neki, hogy meghozta ezt a döntést, nem?
- Emlékszel, mit mondott Jenny? - Igen.
Emlékszem, és nem.
Nem zárlak ki, tényleg nem. Komolyan.
- Akkor miért vagy ilyen? - Milyen?
Te voltál bent vele.
Én nem láttam a felvételt.
Kérlek, ne kezdjük újra!
Lassan ez lesz a jelmondatod, nem?
„Ne csináld ezt, ne kezdjük újra!”
Azt, hogy én bent voltam, te meg nem. Ezt ne kezdjük újra!
- Én nem ezt mondtam. - Akkor mit?
Te láttad a felvételt, én nem.
Nem ismerek rád.
Gyerekeket fenyegetsz, tönkreteszed a kocsid...
Tudom, dühös vagy.
De talán a legjobb, ha bűnösnek vallja magát.
És ha őszinte lennél magadhoz, belátnád.
Láttam, amit láttam.
Nem akartam elhinni.
És amikor megláttam...
Pelyhedző állú kamasz voltál, mikor megismertelek.
Ezt túl kell élnünk.
És ha nem megy?
- Jenny szerint, ha úgy érezzük... - Leszarom Jennyt.
Leszarom, mit mond. Most nincs itt, nem?
Jamie ki se mozdult a szobájából.
Hazajött, becsapta az ajtót, és azonnal jött fel a gépéhez.
Láttam, hogy hajnali egykor még égett a lámpa.
Bekopogtam, és azt mondtam:
„Jamie, ne csináld! Holnap iskolába kell menned.”
A lámpát lekapcsolta, de sosem szólt semmit.
Nem tehettünk semmit.
Manapság minden gyerek ezt csinálja.
Nem tudni, hogy mit néznek a szobájukban.
Akár pornót is nézhetnek. Érted, mire célzok?
Ott az a pasi, akit feldobott a mobilom.
Arról papolt, hogy kell bánni a nőkkel, meg hogy milyen egy igazi férfi.
Pedig csak az edzéshez kerestem valamit.
Nem tarthatjuk szemmel őket folyton, drágám. Lehetetlen.
Nagyon indulatos, ahogy te is.
Ne mondd ezt!
Ezt nem tőlem örökölte, ugye?
- Tőlem örökölte? - Nem.
De néha úgy érzem, meg kellett volna állítanunk.
Észrevenni, megállítani.
Nem gondolkozhatunk így.
Emlékszel? Azt mondta,
nem a mi hibánk.
Nem okolhatjuk magunkat.
De mi neveltük,
nem igaz?
Amikor annyi idős voltam, mint ő, az apám vert.
Volt, hogy elővette az övét, és csak vert vele...
és vert vele.
Megfogadtam...
hogy én a gyerekeimmel sosem teszek ilyet.
Sosem tennék ilyet a gyerekeimmel.
És nem is tettem, igaz?
Jobb apa akartam lenni.
De jobb vagyok?
Jobb vagyok?
Igyekeztél.
Ahogy én is.
Igen, igyekeztem.
Elvittem focizni, mert azt hittem, az megerősíti.
De szarul játszott.
Úgyhogy betették a kapuba.
Ott álltam a pálya mellett,
miközben a többi apa kiröhögte.
És éreztem, hogy engem néz.
De nem tudtam ránézni, Mand.
Nem tudtam ránézni a saját fiamra.
Bálványozott téged.
Aztán elvittem bokszolni.
Azt hittem, azzal másképp lesz.
Tíz percig tartott.
Tudom.
- Emlékszel, hogy mindig lent rajzolt? - Igen.
Leült az ebédlőasztalhoz, és csak rajzolt.
- Tehetséges volt, nem? - Igen, és imádta.
Nagyon ügyes volt. Imádta. Órákon át rajzolgatott.
Aztán abbahagyta.
Számítógépet akart, úgyhogy megkapta.
Kapott asztalt, billentyűzetet, fülhallgatót, meg mindent.
És fociztunk a gépen. Emlékszel, hogy játszottunk?
Igen.
Aztán beindult az üzlet.
Hatkor elmentem, és csak este nyolcra értem haza.
Én hamarabb hazaértem, mégsem voltam jobb.
Jó anya voltál.
Jó anya vagy.
Odafigyelhettem volna jobban.
De a szobájában volt, nem?
- Azt hittük, itt biztonságos. - Igen.
Azt hittük, nem?
Mi baj lehetne, ha itt van?
Azt hittem, helyesen cselekszünk.
Jó anya voltam.
- Az voltál. - Jó anya vagyok.
Te jó apa vagy, remek apa.
De mi neveltük.
Ha engem apám tett ilyenné...
akkor ez az én hibám?
Gyere ide!
Nem tudtuk, mire készül.
Ezért akarta, hogy te legyél ott. Tudta, hogy nem hinnéd el.
Azt hitte, megvéded.
- Meg kellett volna védenem? - Nem tudtad.
- Meg tudtam volna védeni? - Nem.
Tehettünk volna többet, vagy...
Szerintem a legjobb lenne,
ha elfogadnánk, hogy tehettünk volna többet.
Nem tartom rossznak, ha így gondoljuk.
Még mindig látom azt a kisfiút.
Kicsit bamba.
Ott lóg a mászókán.
Lent szörnyeket rajzolgat.
Jégkrémet eszik.
Összekente az egész arcát, emlékszel?
Tiszta jégkrém volt.
A kis pofija.
Mintha tegnap lett volna.
Nem volt rég.
Újra és újra ugyanazt hajtogatta.
Azt mondta: „Nem én tettem.”
„Apa, nem én tettem.”
És hittem neki.
Aztán láttam a felvételt.
Hogyan?
Bár te lettél volna ott!
Bár téged választott volna! Neked jobban ment volna.
- Nem. - Dehogynem.
Nem.
Neked jobban ment volna.
Jól vagytok?
- Igen. Te jól vagy, drágám? - Igen.
Ez új?
Nagyon szép.
- Igen. - Nem, nem új. Valószínűleg csak...
Másnak tűnik, mert...
Tudjátok, az összeállítás.
Mindig elmondom, hogy az összeállítás a fontos.
Gondoltam...
„Mikor máskor csípném ki magam?”
Ma van apa szülinapja.
A pólót anyától kaptad?
Igen.
Szép.
- Nekem is fel kéne vennem valami szépet. - Ne!
Nagyon csinos vagy így.
Lisa, sajnálom, drágám.
- A fiúk, a furgon... - Apa, a furgon...
Semmi baj. A furgon most rosszabbul fest,
de már nem lehet elolvasni a firkát.
Újra fogom fényeztetni.
A fiúk voltak?
Igen, ismered őket?
Igen. Ők...
- Faszfejek. - Vigyázz a szádra!
Bocs.
- Ha gondot okoznának... - Apa!
Nekem mindenki gondot okoz.
Jamie nővére vagyok.
De itt maradunk.
Nem költözünk el. Nem költözhetünk el.
- De igen. - Nem, anya...
Anya, ha elköltözünk, egy ideig jobb lesz,
de aztán valaki megtud valamit,
majd kiderül minden,
és még rosszabb lesz a helyzet.
Tudjátok...
Jamie-ről van szó. Jamie hozzánk tartozik.
Nem?
Arra gondoltunk, hogy elengedjük a mozit.
Igen. Ez...
jó ötlet, mert...
- Itt is filmezhetnénk. - Igen.
- Ez jó ötlet. - Igen, készíthetünk popcornt.
- Azt hiszem, van itthon. - Igen.
- Rendelhetünk valamit. - Igen!
- Igen. - Légyszi!
Rákszirom mindenkinek?
Rákszirom mindenkinek.
Menjünk reggelizni?
- Ne kezdjük a reggelivel? - De.
Na gyerünk!
A véres hurka lassan lábat növeszt.
- Megterítek. - Köszönöm.
- Segítek. - Te ma nem csinálsz semmit, szülinapos.
Őt hogy neveltük?
Ugyanúgy, ahogy Jamie-t.
Sajnálom, fiam.
Lehettem volna jobb apa.
A feliratot fordította: Kertai Eszter Réka