Nu cred că tranșeele pot fi mai groaznice de atât.
Sunt oribile.
Ce drăguț că ne-au dat o pasăre!
După ce au omorât 200?
Da, foarte generoși.
PROBE - SALA JUBILEU SUNTEȚI BINEVENIȚI
Încotro te îndrepți?
Am treburi oficiale.
O să revin când le dai vestea tristă.
Se întâmplă ceva la cor.
Probe pentru public.
Dă vina pe război. Lipsă de bărbați.
Să dau vina?
Bariera claselor coboară. Era și timpul.
Să știi...
Aici nu o să fie revoluție.
- În Ramsden? - În Anglia.
Suntem carne de tun,
și la muncă, și la război.
Îmi pare rău, doamnă.
- De la cine e, mamă? - De la rege.
Îmi pare rău.
- Puteai să intri, Lofty. - Nu...
Pe bune?
Doliul. E o oportunitate.
În spatele tău!
Fiți atenți la drum! Huligani nenorociți!
- Dacă sunteți amabil! - Nu, mulțumesc.
Fytton ARTIST FOTOGRAF
Câți sunt?
Doisprezece? Paisprezece?
Am pierdut numărătoarea.
Foarte nemișcați.
E o taxă specială pentru recruți.
Aș face bani buni dacă i-ar aduce acasă.
- Pe cine? - Pe morți. Aș râde.
Nu, Herbert!
Patimile Sfântului Matei, probe. Fii atent.
Tinere!
Domnule Trickett.
Nu ești în cor la Sf. Wilfred?
- Am fost. - Ce s-a întâmplat?
Mi s-a stricat vocea.
Mai poți cânta?
Puțin. De ce?
Eu și dl Trickett suntem amândoi în cor.
- În comitet. - Au loc probe.
- La sala Jubilee. - El și cu mine?
Oricine. Știi să cânți?
Da. Știu și a dansa, dacă e nevoie.
- Nu în Patimile lui Matei. - Nu fiți timizi, nu vă mâncăm.
Poate eu vă mănânc.
Nu sunt încântat, sincer.
Cred că sunt cam pretențioși.
Dar, acum nu mai e școală la seral, nu am ce să fac.
- Ce s-a întâmplat cu școala? - Profesorii s-au înrolat.
Totuși, nu-mi place asta.
Clubul Coral.
- Nici mie. - „Lasă oamenii să cânte”?
De ce? Nu ai rezolvat nimic.
Status quo-ul rămâne la fel.
Scuzați-mă, aici se țin probele?
- Clubul Coral Ramsden? - Cred că da.
De fapt, intram și noi, nu-i așa?
Biet rătăcitor
Cu siguranță te-ai pierdut
Lasă harul să te călăuzească Pașii să ți-i dezvăluie
Biet rătăcitor
Nu azi, mulțumesc. Suntem ocupați.
Am venit pentru probe. Mary Lockwood.
Poți lua loc, domnișoară.
Credeam că strânge bani.
Asta fac ei, Armata Salvării.
Te ajută să-ți găsești Adevărata liniște sufletească...
Boneta ta.
Îi sperie.
- Nu o dai jos niciodată? - Nu.
Nici măcar în pat?
Poftește orice inimă Dar nu a noastră
Poftește inima Vor veni și zile bune
Poftește orice inimă
Suntem contralto. Și tu ești contralto?
Mie îmi place să cânt.
Locul tău e acolo. Noi nu dăm probă.
- Nu-i așa, Vera? - Noi suntem veterane aici.
Coloana vertebrală.
Te ajută să-ți găsești Adevărata liniște sufletească
Bietul meu
Rătăcitor
Mulțumesc, dră Proctor.
Dră Holmes, urmezi.
Bună!
Ea e iubita lui Clyde. Dispărut în luptă.
- Vreo veste? - Nu.
A fost cel mai bun tenor pe care l-am avut.
„A fost”? A dispărut. Nu a fost confirmat.
Încă e iubitul meu.
Da, o să apară.
Sper că nu curând.
Mereu am de dat Dacă îți place
Dacă-ți place, am înțeles
Și ce dacă te îngrașă? Nu-mi fac griji pentru asta
Pentru că puțin din ce-ți place
Îți face bine
În regulă.
Înainte să continui...
Sunt una sau două fețe noi pe hol azi.
Ar trebui să te prezinți.
- Ce să fac? - Spune-le cine ești.
Toți știu cine sunt.
Nu. Aici.
Sunt consilierul Duxbury. Mă știți cu toții de la moară.
Dar asta nu e moara, e corul.
Și suntem toți egali aici.
Zău?
Dar nu la mine trebuie să fiți atenți.
Ci la maestrul de cor, dl Pollard.
Dacă îl mulțumiți, nu veți da greș.
Ideea e că, dacă aveți norocul să fiți aleși,
trebuie să vă comportați ca atare.
Sper că m-ați înțeles.
Nu-ți face griji, dle Duxbury, am o latură sacră.
Tu, băiete, ești murdar rău de tot.
- Tocmai am venit de la moară. - A cui moară?
A dumitale.
Bine. Cine urmează?
Vă înrolați?
De ce acum?
Simt că e datoria mea patriotică.
De ce nu aștepți actele de apel?
Tot patriotic o să fie.
Și pe cele de azi? Le acceptăm sau nu?
- Unele fete sunt bune. - Nu vrem fete.
Băieții se descurcă.
„Se descurcă”?
„Se descurcă”? E vorba de cor!
Voci bune și puternice. Vor doar puțină încurajare.
Ei bine, asta este.
Eu cred că ar trebui...
Joe.
- Dle vicar. - O zi bună!
- Dle Trickett. - Baftă, băiete!
Sper să-i ațâțe pe germani mai mult decât a ațâțat sopranele.
Gilbert.
Gândește-te, Gilbert.
Nu fi primul.
La ce?
La luptă. La orice.
Nu-ți face griji. Prea deștept ca să fiu împușcat.
Doamne, asta nu înseamnă...
- Nu voiam... - Nu, băiete.
Hai, baftă!
Căutăm un înlocuitor bun cât ești plecat.
Ești pregătit, Gilbert? Foarte nemișcat.
Cum rămâne cu Arthur Fox?
Neville Widdop?
Corul are nevoie de competență.
Irvine Price e o opțiune.
Nu și pentru mine.
Divorțat.
O să spun un nume.
Dar nu vreau să fiu respins.
Cine te respinge?
Nimeni încă, dar când deschid gura...
Ce e, Margaret?
Am auzit voci.
E comitetul, draga mea. Ți-am spus.
Căutăm un nou maestru de cor.
Pollard s-a înrolat, prostovanul.
Du-te sus, dragă.
N-o să te deranjăm.
Continuă, Joe.
Poftim?
Numele tău. Spune-l!
Dr. Guthrie.
- Poftim? - Henry Guthrie.
Nu, nici vorbă.
- S-a întors. - Cu siguranță.
Sincer, în alte circumstanțe,
nici nu s-ar gândi la cei ca noi.
- Nu-i așa că Guthrie... - Da.
Trăiește și muncește în Germania. De bunăvoie.
A avut oportunități muzicale. E de înțeles.
A avut oportunități muzicale și aici. Dar a preferat Germania.
Chipurile, are coruri mai bune.
- Trădare. - A făcut minuni la Leeds.
Era disprețuit.
Oamenii erau îngroziți.
E ateu.
De asta a scăpat Leeds de el.
Acum sunt atei peste tot.
Este unul în Bradford.
Nu dirijând Patimile lui Matei.
I-am ascultat Recviemul lui Mozart.
La fel și eu.
A fost minunat.
N-ai spus niciodată.
Nu putem, Joe. Nu și dacă simpatizează cu nemții.
În plus, s-a discutat despre alte lucruri.
Ce alte lucruri?
Să spunem că aș prefera un familist.
L-ai prefera pe arhiepiscopul de Canterbury.
Oricum n-ar fi venit. Va dirija într-un loc
unde nu le pasă de ciudățeniile lui.
Liverpool.
Ba nu.
Cântă la Hotelul Queens.
Îți irosești talentul aici.
Îmi place aici.
Sunt și avantaje.
- Știi Patimile lui Matei? - Da.
- Noapte bună, dr. Guthrie. - Noapte bună!
L-am pierdut pe maestrul de cor.
Acele zile s-au încheiat.
- De ce? - Trebuie să-mi câștig existența.
Toți trebuie s-o facem.
Dar, între timp, avem muzică de făcut.
Trebuie să înțelegi că, dacă ți-am oferi acest rol...
- Dacă? - Ne-am asuma un risc real.
- Ai locuit în Germania. - Câțiva ani.
Și asta mă descalifică de la dirijarea corului?
Încerc să fiu rezonabil.
Dr. Guthrie, îți ofer o oportunitate.
Patimile lui Matei la primăria Ramsden.
Avem nevoie de liniște sufletească.
De ce ai făcut-o și care e poziția ta?
Cu privire la Patimile lui Matei?
Cu privire la război.
„Un om ar trebui să audă puțină muzică, să citească puțină poezie
și să vadă o imagine frumoasă în fiecare zi a vieții sale,
pentru ca grijile lumești să nu distrugă
ideea frumuseții pe care Dumnezeu a implantat-o
în sufletul uman.”
E drăguț. Cine a spus-o?
Johann Wolfgang von Goethe.
Pentru numele lui Dumnezeu, vorbește mai încet!
De ce am rămas acolo?
Nu ai prefera o țară cu oameni cultivați și civilizați?
Oameni care pun muzica și frumusețea
și arta în centrul a tot ceea ce fac?
Englezii cred că muzica este doar viață socială,
manifestată prin alte mijloace, dar nu și eu.
- Cred că e importantă. - La fel și noi.
Vezi tu, a fost motivat muzical.
Ar trebui să dețin controlul.
- Controlul? - Din punct de vedere creativ.
Eu sunt președintele, asta nu se poate schimba.
Și eu întotdeauna...
Mi se pare că cel mai adesea sunt chemat să cânt tenor solo.
Nu are rost să deranjez corul
mai mult decât e necesar.
Și aș vrea să-mi aduc propriul pianist.
Neplătit, să știi, căci i-am face o favoare.
Vă facem amândurora o favoare, sincer.
Nici pe jumătate cât ne faci tu nouă.
Pasiunile
- Mulțumesc frumos. - De unde au spus că e?
Nu e de nicăieri.
Doar că a trăit în Germania.
Mă tem că ăsta e sfârșitul. Va trebui să plec.
A călătorit. Și ce? Oamenii fac asta des.
- Noi nu o facem. - El a făcut-o.
- A fost intervievat. - De către cine?
- Un polițist. - L-au dus la Ripon.
Și n-au găsit nimic în neregulă, așa că, iată-l!
Dacă nu au găsit nimic greșit, tinere,
atunci, explică-i purtarea la biblioteca publică.
Ce purtare?
Intră să citească ziarele. Pe toate.
În fiecare dimineață. Când termină,
iar dra Pendle aranjează foile,
sunt deschise la aceeași pagină.
- Vine! - Care pagină?
- Rapoartele navale. - Vă așteaptă.
Poftiți, dr. Guthrie.
Clubul Coral Ramsden.
- E toată lumea? - Cam da.
Pentru Patimile lui Matei?
„Părinte, dacă e posibil, îngăduie-mi să dau cupa mai departe.”
Deși, fără îndoială, voi cântați în engleză.
Cu siguranță.
El e dl Horner.
Vă va însoți la probele de azi.
Credeam că-s gata probele.
Pentru mine n-ați dat probă.
E valabil pentru toată lumea.
- Noi suntem comitetul! - Fără excepții.
Nu am nimic pregătit.
Gamele sunt suficiente.
Game? Noi?
A fost alegerea ta.
Nu e prea târziu, nu?
Dragă Doamne și Tată al omenirii
Iartă-ne căile nesăbuite
Îmbracă-ne în mintea noastră dreaptă...
N-ar trebui să cânte asta.
Sacrilegiu.
Cel care va vedea adevăratul curaj
Lasă-l să vină încoace
Aici constanți vom fi
Că e vânt, că e vreme rea
Trompeta va suna
Și morții vor fi înviați
Incoruptibili
Îngeri
Strălucitori și cinstiți
Îngeri
Strălucitori și drepți
Ia-mă pe mine
Ei bine, a fost o după-amiază foarte stimulantă.
Sunt sigur că vorbesc în numele clubului când...
Adevărul e că primăria e rezervată și s-a dat de veste.
Patimile lui Matei va fi cântată în câteva săptămâni scurte.
Bacup nu fac Patimile lui Matei?
Ba da, dar li s-a înrolat Isusul.
E un cal de război bătrân, dar cunoaștem bine piesa.
Unii dintre noi o pot face cu ochii închiși.
Aș vrea să aud corul.
„O, cap sacru, rănit dureros.”
- Pagina 149. - În picioare.
Vă rog, doamnelor și domnilor.
În picioare, vă rog.
Și ochii deschiși, vă rog.
O, cap sacru
Rănit dureros
Pângărit și disprețuit
Cap regal, împrejmuit
De batjocoritoarea coroană de spini
Ce tristețe îți ascunde...
Nu vă opriți!
Cântați!
Poate moartea ta să înflorească mai mult?
O, înfățișare
A cui splendoare
Gazdele din rai
O adoră
Vreun mesaj?
Scrie „Hun muck”.
Bach? Hun muck? Bach?
- Sună la poliție! - Nu m-aș deranja.
La cum ați cântat, probabil a fost un critic.
- Presupun că e german. - Cine?
- Bach. - Deci, asta e, nu?
Chiar și în engleză, Bach nu e o opțiune?
Cărămizi prin fereastră.
Viața și trupurile sunt în pericol.
Nu dați atenție.
- Există o mulțime de alternative. - Cum ar fi?
- Beethoven, evident. - German, evident.
Handel.
A ajuns englez, dar a fost german.
Depinde cât de pedant e aruncătorul nostru de cărămidă.
- Mendelssohn? - German.
Și evreu.
Există Brahms, desigur, pe care l-am cunoscut.
Dar, din păcate, și el e hun.
Am putea fi în bar acum,
în loc să stăm aici să ne certăm.
E cam elegant, pianistul ăla.
- E rafinat. - Asta am spus și eu.
Eu am spus că e rafinat.
- Vreo veste despre Clyde? - Nu.
E bine.
Întreabă-l pe Lofty, e mai bine să nu ai vești.
Mama crede că știi.
Cică dacă iubești pe cineva, îți dai seama.
- Și tu? - Ce anume?
Știi?
- Chiar l-ai cunoscut? - Pe cine?
- Brahms. - Ei bine, eu...
Am avut privilegiul. S-a întâmplat în Germania.
Poate nu e un subiect potrivit pentru conversație.
Ce fel de om e?
„Liber, dar singur.” El a scris asta.
Mi-aș dori să-i facem Recviemul.
Ar fi motiv bun de aruncat cărămizi.
Sigur există compozitor cărora nu s-ar opune.
V-ați gândit, dle Duxbury,
că poate mi se opun mie?
- Și nu doar muzicii? - E posibil.
Dar tu ești maestrul nostru de cor.
Doar că...
Ce e?
Pentru numele lui Dumnezeu, ține în frâu germana.
Elgar.
Care a scris Pomp and Circumstance?
Printre altele.
A început ca organist, ca mine.
L-ai cunoscut?
Acesta e Elgar.
- Destul de bine. - „Destul de bine”?
În Germania, e un zeu. Ca Wagner.
- Elgar? - Nu are numai marșuri.
A scris un oratoriu acum câțiva ani.
A avut premiera în Birmingham.
- Visul lui Gerontius. - Nu știam.
Firește, publicului i-a displăcut. Dacă nu era religios,
îl huiduiau până pleca.
- Mi-a plăcut mult. - De ce nu le-a plăcut?
Nu repetaseră destul. Desigur, Gerontius e tenor.
Putem facem asta?
Dacă avem voie sau talent?
- Fie. Amândouă. - O să-i scriu.
Dar trebuie să acceptăm realitatea.
Ne trebuie refren impunător, cu voci masculine bune,
deci avem de recrutat.
Bine, dar fără lepădături.
Vreți un cor, dle Duxbury, sau vreți liturghia de duminică?
Are vreunul dintre voi prieteni, vreun tânăr care știe să cânte?
Contează unde? Am unul care cântă într-un bar.
Poate cânta și la bordel, din partea mea.
Asta e ultima picătură.
Cântatul e un fel de expunere
și, dacă vreau să-mi desfac părul,
nu vreau să fiu lângă soția geamgiului.
Felicitări pentru azi, contraltelor.
Mulțumesc, dr. Guthrie.
Sigur știți vreun domn sau doi
care ar putea să ni se alăture?
- Ar fi soțul meu. - Cântă?
Va face ce i se spune.
E un drum lung până la Tipperary
E un drum lung...
Acolo!
Pentru cea mai dulce fată pe care o cunosc!
- Intri? - Desigur.
Sunt obișnuită cu barurile. Îmi flutur cutia.
În regulă.
Adio, Piața Leicester
E un drum lung până la Tipperary
Dar inima mea e acolo
El e bun... Și ăștia trei.
- Mitch, el e Dr Guthrie. - Doctor? Cine e bolnav?
- De la cor. - N-o să mă ia pe mine.
- Locuiesc pe Theaker. - Nu mă interesează.
Un cor n-ar trebui să reflecte ordinea socială.
Ci să o transcendă.
Mulțumesc pentru bunătate.
- Bună! Ești în cor? - S-ar putea să fiu.
Îmi place cum bați în cutie.
Mă convinge să-mi bag și eu bănuțul.
Și pe mine, să-ți sparg fața.
Nu te place, Mitch.
Va trebui să mă alătur corului, nu-i așa, Ellis?
Tommy, ce bei?
N-ai mai făcut-o? Visul lui Gerontius?
- De ce nu mi-ai spus? - Pentru că era în Nuremberg.
Pare că tot ce e bun în viața ta
s-a întâmplat în Nuremberg.
Crezi că Elgar își va da permisiunea?
O va face dacă îi scriu.
Omul poate fi cel mai mare compozitor în viață,
dar e un muzician, oricât de măreț ar fi.
Artiștii sunt așa, Robert, se observă unul pe altul.
Se conectează.
Nu toți.
Să cânt?
Majoritatea nu au forță pentru așa ceva.
Despre ce să cânte? Se află în convalescență.
Nu vor să-și irosească energia cântând.
Domnul vrea să știe dacă vreunul dintre voi poate cânta?
Aveți pian?
Trei fete venim din școală!
Zburdalnice cum doar școlărițele pot fi
Pline-ochi de bucurie copilărească
Trei fete venim din școală!
Totul ni se pare o joacă
Nimeni nu-i scutit Nu ne pasă de nimeni
Viața e o glumă abia începută
Trei micuțe fete venim din școală
Trei micuțe fete, neștiutoare
Ieșite dintr-un pension de domnișoare
Scăpate de sub paza-i protectoare
Trei micuțe fete venim din școală
Neața, Podge! Acest domn vrea să știe dacă știi să cânți.
- Ce să cânt? - Orice, surprinde-mă.
În vremurile de aur ale regelui Charles
Când loialitatea însemna să nu faci rău
Un mare bisericos zelos am fost
Așa că am primit privilegii
Nu-i rău.
- Cântecul? - Pâinica.
La cântat mai exersăm.
Slavă
Celui mai sfânt
În înălțimi și în...
Sopranele. Pronunția mai clară, vă rog.
Extaz, nu apatie, din nou.
Slavă
Celui mai sfânt din înălțimi
Simțiți cuvântul „laudă”. Nota va veni natural.
- Încă o dată. - Încă o dată?
Încă o dată.
Jesu, Maria
Sunt aproape de moarte
Și tu mă chemi
Puțin mai repede la măsura patru.
Stop, stop.
MARE BĂTĂLIE NAVALĂ
PIERDERI MARI DE AMBELE PĂRȚI.
- Acum! - Du-te dracului, neamțule!
LEGEA MARȚIALĂ
Deci, ăștia suntem noi.
Ai grijă, mama spune că va fi amânare.
De ce? Ca să cânți în cor?
Sunt toți bătrâni, de asta.
Cei din Londra decid asta. Bătrâni și înstăriți.
Nici că le pasă de soarta noastră.
Nu e foarte patriotic.
Sunt patriotic, dar când îmi va veni vremea.
Mă trimit în Franța, când eu abia am trăit.
Asta ar trebui să te amâne pentru asta.
Pentru viață?
Îmi pare rău, doamnă.
Nu te uita acum, dar uite-o pe dna Bishop.
E drăguță.
De ce nu vorbesc celelalte femei cu ea la cor?
Tu ce crezi? Bună!
Te cunosc?
Îmi cunoașteți cântul, dnă Bishop.
- Orăcăind pe sub dumneata. - Poftim?
La cor. Sunt bas.
Amicul meu stă lângă mine.
Poate ne vedem într-un cadru mai relaxat.
Nu te baza pe asta, nenorocit obraznic.
- Nu e corect. - Ce?
Să te înrolezi la 18 ani, când ești virgin.
Nu pot fi singurul. Nu mergi virgin pe front.
Ăsta e un criteriu bun.
Eu nu sunt virgin, dar tot nu e corect.
Cred că odată ce ajungi acolo, se ocupă ei de astea.
- Serios? - Bordeluri, cică.
Nu e puțin lucru.
Dar n-ar trebui să fie doar sex.
- Mai sunt și alte chestii. - Așa este.
- N-am gustat niciodată șampanie. - Eu da, e o porcărie.
N-am fost într-o mașină adevărată.
N-am văzut niciodată marea.
- Ai fost în Morecambe. - Nu venise mareea.
Ai fost vreodată îndrăgostit, Lofty?
Nu vreau să mă lepăd de virginitate.
Vreau să o dăruiesc.
Poți să i-o dăruiești dnei Bishop.
Deși te taxează. Chiar și pentru dăruire.
- Nebuni de legat! - Nu intrați?
Unde ați fost, băieți? Haideți!
- Știi să înoți? - Nu știu.
N-am simțit niciodată nevoia.
Mary ar trebui să-și scoată boneta.
Nu începe.
O sâcâie Mitch destul.
- Îl placi? - Puțin.
Știe să înoate. Uită-te la el.
Eu și Clyde veneam aici noaptea
cu nimeni prin preajmă.
Nu avea costum de baie, dar era frumos.
- Nu vreau să știu! - Ba da, se vede!
În fine, e mort.
Și nu vrei să fii lăsată ca mine.
Ceilalți nu te lasă niciodată în pace.
Ellis e bun, însă doar fiindcă sunt disponibilă.
Înveselește-te.
O să ne distrăm la Hotelul Queens.
Guthrie îi tratează pe noii recruți cu ceaiuri.
Pe recruți? Și pe noi, nu?
Nu pe recruții armatei, toanto! Recruții corului.
Adică, pe noi.
Daisy, Daisy
Dă-mi răspunsul tău
Sunt pe jumătate nebun
Totul pentru dragostea ta
Grandios!
Nu te-ai gândi că e război.
Haide!
- Bună ziua! - Bună ziua, Joe!
Herbert.
E o înmormântare?
Nu e o nuntă.
Este și ceai?
La o înmormântare civilă, bineînțeles.
E prima pe care am avut-o în două săptămâni. E tragic.
Toată lumea e îndoliată, și eu dau faliment.
- Îți frânge inima. - Haideți!
Vă ofer condoleanțe...
Vedeți?
Pentru asta luptăm.
Cremă de ouă?
Nu te entuziasma prea tare,
dar prietena ta și-a scos casca.
De ce dansează cu Bella?
Sunt destui bărbați. Ar putea dansa cu mine.
Dansezi?
Nu asta e ideea.
- Mitch nu dansează? - Nu, slavă Domnului.
Aș vrea să dansez cu Ellis, dar poate face Flo remarci.
O invit în oraș pentru tine.
- Mary, sunt groaznică? - De ce?
Aproape că aș vrea să vină telegrama.
Atunci, toți ar ști că Clyde e mort
și aș fi disponibilă.
- Lași. - Ce înseamnă asta?
De ce nu sunteți pe front? De ce nu luptați?
Eu cânt. Toți cântăm.
Și nu avem 18 ani. O să mergem când îi împlinim.
Deci, între timp, doamnă,
luați-vă pana naibii
și gâdilați-vă fundul cu ea, căci altcineva n-o va face.
N-ar fi trebuit să spui asta.
Nici ea, să ne atace!
Și-a pierdut fratele.
I-am dus telegrama.
Haideți, băieți, mâncați!
Vă mulțumesc.
Mulțumesc.
Deci, Gerontius.
Ne spui mai multe despre asta?
Unii dintre noi nu știm nimic.
Ei bine...
E o poveste simplă.
După cum sugerează și numele, Gerontius, dle Duxbury,
e un bătrân care, în prima parte o oratoriului,
e pe patul de moarte.
E destul de scurtă și se termină cu moartea lui.
În partea a doua, există o întârziere,
în timp ce se decide destinul sufletului lui Gerontius.
Înțelegi? Mereu se stă la coadă.
Raiul va fi același.
În acest caz, e vorba de forțele binelui și ale răului
care luptă pentru sufletul lui Gerontius,
cu muzica demonilor foarte dramatică,
în timp ce îngerul, adică Maria...
Cu boneta ei.
De ce nu, până la urmă?
Ea vrea salvarea lui Gerontius.
Și Mitch vrea opusul.
Pe scurt, îngerul câștigă,
iar povestea se sfârșește cu ea ducându-i sufletul în purgatoriu,
cu promisiunea de a-l călăuzi de acolo în prezența lui Dumnezeu.
- Nu e cine știe ce, nu? - Nu trebuie să o crezi.
Mereu am interpretat Patimile lui Matei
cu scepticism.
Cuvintele, desigur, sunt foarte frumoase. John Henry Newman.
„Adio, dar nu pe vecie, frate drag.
Fii curajos și răbdător, la patul meu îndurerat.
Vei trece cu promptitudine noaptea judecății.
Și voi veni și te voi trezi mâine.”
Stai puțin. Newman?
Cardinalul Newman? Catolic?
Ce mai contează? Ar putea fi mahomedan.
Nici nu l-am întrebat.
- Pe cine? - Pe Elgar.
Ba da.
Ce a spus?
Nu mi-a răspuns.
Așa-s catolicii.
Iresponsabili.
Din nou, de la 39. „Doamne, slujitorul Tău.”
Doamne
Slujitorul Tău
Izbăvește
Doamne, slujitorul tău
Izbăvește
Dle Duxbury, cântați, nu fredonați.
Vocile contralto, aveți ceva împotriva lui si bemol?
Pare că îl evitați.
Dle Duxbury, legat de măsura 40, vă rog?
O clipă.
Aici. Trebuie să-ți susții vocea mai mult.
Trebuie să fim atenți la acest crescendo...
Trezește-te!
Dacă ar fi fraieră să iasă cu tine,
tot pe Dumnezeu l-ar adora.
Tu o duci bine.
Te-ai alipit frumos de a ta.
Cel mai rău e că abia i-am aflat al doilea nume.
Elspeth.
- Și? - Elspeth?
N-o să ajung nicăieri cu o Elspeth.
E impenetrabilă.
Dr. Guthrie!
- Stanley, ai întârziat. - Lasă asta, dr. Guthrie.
- Au scufundat Pommernul. - Poftim?
- Ce? - E o navă de luptă germană.
Nava germană 839 e distrusă și plutește pe Marea Nordului.
Trăiască nobilul nostru rege
Dumnezeu să-l aibă în pază pe rege
Trimite-l victorios
Fericit...
Am uitat. Asta e pentru dumneata.
Să aibă o domnie lungă
Dumnezeu să-l aibă în pază pe rege
TELEGRAF POȘTAL
Gerontius. Încântat. Elgar.
Slavă...
Dacă l-ați cânta pe Elgar cu încrederea
cu care cântați imnul...
Din nou, de la capăt.
Slavă...
Trebuie să continui?
Cred că asta a fost intenția lui Elgar.
Robert, de la più mosso.
Ascultă! O mare
Și misterioasă armonie
Mă inundă...
Nu!
Acest copil de lut
Mi-a fost dat
Ca să-l cresc și să-l instruiesc
De tristețe
Este o notă de ornament.
Tristețe...
Sunteți bine, dle Duxbury?
Ești descurajat.
Aș vrea să am o voce mai bună. Îmi place atât de mult.
Nu, aveți o voce frumoasă.
Sunt sigur că lumea crede că cânt
fiindcă am pus bani la bătaie.
- Nu. - E adevărat!
Arta depinde de bani.
Fără moară, nu ar fi cor.
Fără moară, fără muzică.
Sunt sigură că oamenii sunt recunoscători.
Eu nu sunt convins.
Mai ales când am eu un cuvânt de zis.
Plătesc pentru cor, deci am dreptul să spun ceva.
Îmi doresc doar...
Să nu spuneți nimănui ce am zis.
Mi-aș dori doar să nu fie atât de...
Așa e metoda lui.
Cântați bine.
Nu prea. Adică nu prea bine.
Și-a pierdut fiul.
Cum e Elgar? Știi ceva?
Nu prea multe.
Vine la Manchester în ziua concertului.
S-a scris în ziar.
I-au dat o diplomă onorifică.
- M-am gândit... - Ce?
Dacă i-am scrie, s-ar putea să vină la spectacol.
- Voiam să-l întreb pe dr. Guthrie. - N-aș face-o.
- De ce? - Eu n-aș face-o, atâta tot.
N-o să fie recunoscător. Nu e niciodată.
Ce s-a întâmplat, Robert?
Am primit actele azi.
Am fost chemat.
Robert.
Aș vrea să-ți placă fetele, ca celorlalți băieți.
- Ce vrea să însemne asta? - Dacă ar fi așa,
probabil că fetele nu te-ar mai plăcea.
Trist, nu-i așa?
Poate nu a fost la bord.
S-a înrolat în primul val. Practic, primul la coadă.
Măcar tu ai mai multă minte.
A fost...
Cânta?
Avea o voce bună, curată.
Chipeș.
Ca Gerontius, ar fi fost...
Dar ne-am ales cu Duxbury.
- Am fost chemat. - Poftim?
Trebuie să te amânăm.
- Cu ce motiv? - Corul.
Nu e motiv bun. Muzică, serios?
Mă înregistrez ca obiector de conștiință.
- Vei merge la închisoare. - Credeam că vei fi de acord.
- Mă gândesc la cor. - Sigur că da.
Duxbury e în tribunal. Te poate scăpa.
Nu vreau să o facă.
Războiul naibii!
Vicarii îl vor. Femeile îl vor.
Idioții care sunt uciși îl vor. La cine apelezi?
Îmi pare rău pentru prietenul tău.
Mi-aș dori...
Aș vrea să...
- Aș vrea să ajut. - Nu merge după gratii.
- Ar ajuta. - Nu mă refer la asta.
Mă refer la...
Știu că nu poți...
să înlocuiești un prieten cu altul, dar...
Ar trebui să...
Pot să te întreb ceva?
De ce facem asta?
Oratoriul ăsta despre un bătrân.
Ce vrei să spui?
Tinerii sunt cei care mor.
Dar ascultă-mă!
O mare și misterioasă
Armonie
Unu, doi, trei.
Mă inundă
Casa asta nu poate deveni un mausoleu, Margaret.
Nu putem trăi într-o tăcere totală pentru totdeauna.
Ești liber să trăiești cum vrei, Bernard.
Înainte, soldați creștini
Mărșăluind spre război
Cu crucea lui Isus...
E aici! Rick! Salut!
Ai grijă de tine, bine, băiete?
Capul jos, o să fie bine.
- Fii cuminte acolo! - Următorii nu vor fi așa de veseli!
- De ce? - Pentru că nu vom fi voluntari.
Bine, băieți?
- Ne vedem când te întorci. - Ai grijă!
Acasă până la Crăciun, băieți!
La revedere, tată!
Bună, străino!
Am văzut mulți căzând în jurul meu,
dar niciunul așa ca tine.
Am crezut că ai murit.
Ce ai făcut? Ai fost rănit?
N-am căzut de pe bicicletă.
- Aceeași fată obraznică, sper. - Nu face asta.
De ce? Înainte îți plăcea.
Oricum, sunt în siguranță acum.
Până când moartea mă duce cum trebuie.
Aș putea să mă întorc la cor.
Poftim?
De ce nu? Aș avea ceva de făcut.
- Ai un singur braț. - Și ce dacă?
Nu eu îl dirijez.
Ar fi frumos să cânt din nou.
Să-mi reiau viața.
În plus, cunosc Patimile lui Matei ca în palmă.
Nu facem Patimile lui Matei.
Facem altceva.
Ar trebui să vorbești cu Guthrie.
El cine e?
Noul maestru de cor.
Cam sarcastic. Oamenii sunt îngroziți de el.
Tocmai m-am întors de pe front, Bella. Mă voi descurca.
Am venit să văd dacă lucrurile s-au schimbat.
Ei bine?
Pa-pa!
Pa-pa, dragă!
Conform Legii serviciului militar din 1916,
tribunalul este acum în sesiune.
Nu este tocmai formal.
Desigur, îl cunosc pe dl Horner
de la cor, unde e pianistul nostru valoros.
Dr. Guthrie a venit ca observator.
Consider asta o conversație prietenoasă.
Eu, nu.
Acest tânăr se opune serviciului militar.
Am declarația dv. Ce mă uimește la voi e că mereu credeți
că știți ce e în mintea lui Dumnezeu.
„Războiul nu face parte din planul lui Dumnezeu.”
Ei bine, eu sunt canon la Catedrala Ripon,
așa că sunt mai familiarizat cu mintea lui Dumnezeu decât voi.
Războiul e în planul lui Dumnezeu, mereu a fost.
Trebuie doar să citești Vechiul Testament. E numai despre război.
Nu găsesc niciun sport.
Faci vreun sport?
- Nu neapărat. - „Nu neapărat”?
Prefer muzica.
Nu știam că sunt alternative.
Dl Horner e un pianist talentat.
Asta nu-l oprește să lovească o minge.
Vorbim despre trasul cu arma.
Tu nu vorbești despre nimic.
Ești doar observator.
Mi-e greu să te compătimesc.
Eu aș vrea să slujesc.
Sunt țintașă expert.
Dar singurele creaturi care beneficiază sunt fazanii.
Ai iubită?
Nu chiar.
Ești vegetarian cumva?
Citind declarația ta, tinere,
nu înțeleg cum de ai vreo busolă morală.
Darămite orice contact cu muzica sacră.
Nu exclud serviciul în altă formă.
Cât de generos! Sunt sigur că mareșalul Haig
va fi ușurat să afle asta.
Mă gândeam că pot duce targa.
Nu pari să știi
că aparții unei generații privilegiate.
Prima, din istoria insulei noastre,
căreia i s-a acordat onoarea de a fi recrutată.
Eu aș fi mândră.
Cunoscându-l pe dl Horner, cred că aș sfătui tribunalul
că veți beneficia de o scurtă perioadă de amânare.
Trei luni, ca să mai cumpănim.
M-am hotărât.
Atunci îl întreb pe maestrul de cor.
Dl Horner e esențial pentru următorul concert al societății?
- Chiar e. - Nu!
Apreciază că e nevoie de tine!
Zilnic pleacă băieți. Nimeni nu zice că are nevoie de ei.
Cu excepția țării. Aș fi bucuroasă să merg.
Trebuie să înveți să joci jocul.
Duxbury a vrut să ajute.
Nu-ți scuipa norocul.
Nu vreau favoritisme. Nu mă deranjează să fiu obiector.
Cum rămâne cu corul?
Doar de asta îți pasă?
Nu ești diferit de generali.
Ai un singur scop.
- E greșit. - Ești tânăr, asta e greșit.
Vorbești ca Duxbury. Sau mareșalul Haig.
În mai puțin de o lună, sperăm că sala asta va fi plină.
Și Duxbury încă nu a reușit nici măcar o aproximare
a notelor.
Pe unde mergi
Vânturi răcoroase vor adia poiana
Copacii sub care te vei așeza
Cu crengile umbre vor forma
Copacii sub care te vei așeza
Cu crengile
Umbre vor forma
Pe unde mergi
Vânturi răcoroase vor adia poiana
Copacii sub care te vei așeza
Cu crengile
Umbre vor forma
Copacii sub care te vei așeza
Cu crengile
Umbre vor forma
- Nu vrei? - Nu vreau.
Atunci de ce dai probă?
Îmi plăcea corul, când eram cu Bella.
Dar nu o pot vedea în fiecare zi. Nu fără...
Mi-ar distrage atenția.
Ai avut obstacole grele.
Voi spune ceva acum și poate pare insensibil,
dar arta e insensibilă.
În mod ironic, ai parte de calitățile unui geniu.
Inima frântă, braț pierdut.
Să nu mai spun de lucrurile pe care le-ai văzut.
- Aș prefera să fiu fericit. - Ca noi toți.
Inclusiv Elgar.
Dar sunt oameni care, deși sună ciudat,
și-ar da brațul drept pentru a putea face ce poți face tu.
Și nu știu dacă e cruzime sau bunătate,
dar viața ți-a oferit un premiu de consolare.
Acum, când ești la pământ,
e momentul perfect pentru a-l folosi.
Viața e de rahat.
Atunci, cântă!
- Nu e marți. - Știu, îmi pare rău.
De câte ori? Doar nu și vinerea!
Doar de data asta. Guthrie vrea să mă vadă.
Nu, ne-am înțeles.
Niciunul dintre voi nu primiți nimic
dacă nu vă purtați frumos.
Intră odată!
Ce zice lumea dacă stai așa în prag?
Întoarce-te la ora ceaiului!
E prea tânăr. Vocea lui nu e destul de grea.
E un bătrân pe moarte.
Eu pot juca rolul, el nu poate.
Băiatul are o voce miraculoasă, Bernard.
Consilier. Nu apela la latura mea moale.
Ca tine, nu am una.
Războiul ăsta nenorocit a distrus totul.
O duceam așa de bine!
E vina mea că te-am numit.
Dacă nu mi-ar păsa de muzică, aș pune piciorul în prag.
- Alții ar face-o. - Știu.
Încă ne lipsește un diavol.
- Are și un solo? - În varianta noastră, da.
Și ți s-ar potrivi mănușă.
Aș vrea să nu-mi placă cântatul.
Doamnelor și domnilor, avem un nou Gerontius.
Baftă, băiete!
În absența unei orchestre simfonice
și a unui cor de o sută,
trebuie să adaptăm Visul lui Elgar la circumstanțele actuale.
Pentru început, Gerontius al nostru nu e bătrân.
E tânăr, soldat.
Și, poate, îngerul care îl aduce din purgatoriu
e soră medicală.
Și raiul, dacă nu chiar prezența lui Dumnezeu,
este acasă, Anglia, și pacea.
- Și asta e orchestra? - Om fi un ansamblu de cameră,
dar nu cred că vor fi plângeri.
Va fi scurt, nu un oratorio în toată regula.
În niciun caz. Dar va fi emoționant
ca cel original, de la Primăria Birmingham.
Mai puțin sfânt, dar mai actual.
Dar mai e al lui Elgar?
Măsura 35. Clyde.
„Folosește bine răgazul.”
Folosește bine
Răgazul
Fii milostiv
Plin de har
Cruță-l, Doamne
Fii milostiv
Plin de har
Doamne, izbăvește-l
De păcatele trecute
De la privirea Ta aspră și mânia Ta
De la primejdiile morții
De la a te supune păcatului
De la a te bizui pe sine
În sfârșit
De la focul cel de jos De la tot ce e rău
De la puterea diavolului Izbăvește-ți robul
Al tău rob
Izbăvește-l
Odată
Pentru totdeauna
Ascultă O mare și misterioasă
Armonie
Mă inundă
Ca sunetul adânc și solemn
Al multor ape
Mulțumesc.
Și acum pragul
În timp ce-l traversăm
Rostește cu voce tare Cântecul său vesel
Și răsunător
Slavă
Celui mai sfânt
În înălțimi
Și în adâncul Tău
Fii lăudat
Bine!
E bine. Sunt mândru de voi. Elgar ar fi mândru de voi.
Mai sunt două săptămâni și, în sfârșit, facem progrese!
Încă nu sunt mulțumit de purgatoriu.
Apreciez că autorul este romano-catolic.
Dar Biserica Angliei e foarte clară.
Purgatoriul nu există.
Nu există un astfel de loc?
Ascultă, te pot duce acolo mâine.
E la zece metri de linia frontului
și se numește Țara Nimănui.
Când pornim la alt atac prostesc,
îl traversăm, dacă avem noroc.
Acela e purgatoriul.
Alți se împiedică pe acolo.
Unii se îneacă.
Unii încearcă să se târască afară.
Sunt duși înapoi de ofițeri.
Și sunt împușcați dacă nu o fac.
Ăla e purgatoriul.
- Când a sosit? - În dimineața asta.
- Și eu. - Și eu.
Ne cheamă la recrutare
la o săptămână după consult.
Nu mă băgați în seamă, băieți. Eu doar...
Nu e așa de rău dacă ții capul plecat.
- Știam că exagerează. - Ai fost un soldat bun?
- Da, n-am fost ucis. - Doar ai pierdut un braț.
Când ajungi, vezi dacă-l găsești.
Dacă avem timp, aș vrea să văd zona rurală.
Dacă terminați mai repede pe front?
- O să oprim războiul. - Cum așa?
- Când primim votul. - Toată ziua război!
Nu vorbiți despre altceva.
Mary. Să te conduc acasă?
Nu mi-e teamă.
Nu fac progrese, așa-i?
Nu știu ce vezi la ea.
Nici măcar nu te lasă s-o săruți.
Asta văd la ea.
- Rahat, e mama ei. - Voi doi, plecați.
Tu ai curtat-o pe Mary a noastră?
Nu știu despre ce vorbiți.
Știi foarte bine. Răspunde! Da sau nu.
Nu am făcut nimic. Nici nu ne-am sărutat!
Nu mă surprinde. Seamănă cu bunica ei.
Nimeni n-a atins-o nici pe ea.
- Ca de obicei, te rog. - Cu excepția bunicului.
Ticălos obraznic.
- Totuși, îți doresc numai bine. - La ce?
La cucerirea Armatei Salvării.
Aș interzice tamburina aia.
Nu mă deranjează Isus, dar nu în timpul cinei.
Pare că mi-ar fi mai bine cu dumneata.
O să fie bine.
Isus e doar un capriciu.
Nu-l agreez ca ginere.
Mulțumesc, dragă.
Următorul!
- Îl pică pe Podge. - De ce?
- Prosopul. - A fost cu mine în clasă.
Făcea crize.
I se băga ceva între dinți.
Chiar așa? Ești epileptic?
Doar ocazional.
Nu-mi stă în cale când trag în nemți.
De ce se uită la puța ta?
- Gonoree. - Gonoree?
Eu? Nicio șansă.
Hai, băiete. Du-te.
Hai!
Următorul!
Nu-ți face griji, iubire. O să fie bine.
Tu te-ai întors, nu?
Așa e.
Și nu mă deranjează Ellis.
E om bun, dacă ești fericită.
Sunt.
Ești bine, dragă?
Nu credeam că-mi va lipsi atât,
dar mă mir cât de util e să le ai pe ambele.
- Ar fi o chestie. - Ce anume?
- Nu vreau să întreb. - Nu, spune!
Dacă pot ajuta, o fac.
Nu pot s-o fac cu mâna stângă, obosește.
- Nu, Clyde. - Te rog.
- Nu te-a deranjat înainte. - Trebuie să mă gândesc la Ellis.
Doar o dată. O să mă antrenez și cu cealaltă.
Pot, dacă mă străduiesc.
Te rog?
Cred că e un tip de treabă.
- Cine? - Elgar.
De treabă nu știu dacă e. Magnific, da.
Însuflețitor.
Generos, de ne permite să-i bibilim lucrarea.
„Bibilim”?
Să o reînchipuim.
- Nu i-ai spus, nu? - Și-a dat permisiunea.
Mă refer la lucrurile astea noi.
Fără orchestră, tăierea, rearanjarea.
Suntem un mic cor provincial.
Nu ar vrea să fie deranjat.
E doar la o oră de aici.
- Ce anume? - Manchester.
Îi dau diplomă onorifică.
- Da, am văzut. - În ziua concertului.
L-am putea invita.
Nu. E un domn, are lucruri mai bune de făcut.
E bătrân. Poate n-are.
Fiți atenți amândoi!
Folosiți-vă ideile pentru adaptarea partiturii.
Ei bine, am o altă sugestie.
Ce-ar fi să folosim costume
și să o punem în scenă?
Clyde, în soldat, Mary, în soră medicală.
E un oratoriu. Costumarea e la operă.
Dar am putea încălca regulile până la capăt.
Nu, ai dreptate, suntem niște nimeni.
Gerontius e un tânăr cu un singur braț.
Orchestra e trioul Hotelului Queens.
Operă, oratoriu, cui îi va păsa?
Da, hai să o facem!
- Nu ești un nimeni. - Ei bine, acum sunt.
Am fost cineva odată, dar asta a fost în Germania.
Nu acum.
Cred că te place.
Nu am mai văzut să accepte o sugestie de la altcineva.
- Mă place. - Și eu.
Poftim?
- Am scris deja scrisoarea aia. - Pentru Elgar?
- Nu. - De ce nu?
Ce-o să creadă despre toate astea?
- O să înțeleagă. - De ce?
E Elgar.
Am făcut-o deja. Îmi pare rău.
Îmi pare rău, Robert.
Baftă, Podge.
- Norocosule. - De ce?
Vreau să plec. N-ar fi trebuit să spun nimic.
Crize cică! Sunt un fleac.
- Astea sunt pentru noi? - Pentru ultima repetiție.
Ăsta e un Battenberg.
Mă mir că încă mai faci astea.
Mizerie germană!
Mulțumesc.
Tot nu înțeleg de ce ucidem oameni
cărora le plac aceleași dulciuri.
Avem ceva în comun.
Cine e ăsta?
Ia te uită!
Doamne, ce e asta?
Cine e?
Dr. Guthrie e prin preajmă?
Desigur, pe aici.
Frumoasă rochie.
Cât costă modelul ăsta?
De ce? Te gândești să-ți iei unul?
O să iau asta puțin mai lent,
și o să fiu cu ochii pe...
Pot să vă ajut cu ceva, domnule?
- Sunteți în Armata Salvării. - Sunt.
Deși nu e populară.
Credeam că asta e ideea.
În cor.
Nu le place că mai cânt la colțurile străzii.
Nu mă deranjează unde cânt.
Eu sunt îngerul.
„Faceți zgomot vesel pentru Domnul.”
- Exact. - Vreți o ceașcă de ceai?
Nu, îl vreau pe dr. Guthrie și nu am mult timp.
- Sir Edward. - Doctorul Guthrie, Elgar.
- Sunt uimit. - Elgar!
Iartă-mi ținuta. Am fost în Manchester.
În China fiecare profesie are propria uniformă?
Asta e a mea, diploma mea muzicală.
În aceste circumstanțe, mi se pare destul de discret.
- Cu siguranță nu mă simt monoton. - Nu.
Compunerea e o profesie nobilă.
E romantică, aventuroasă și prost plătită.
Dar măcar o dată, în după-amiaza asta, am voie să fac reclamă.
Nu sunt doar un vânzător.
- Cine crede asta? - Eu cred, în primul rând.
La 34 de ani, lucram
în magazinul tatălui meu.
- Dar ești cavaler. - Cavaler, da.
Dar ce s-a întâmplat cu nobilimea?
Totuși, sunt un om modest și asta apreciez.
Să-mi cânte amatorii piesele.
- Joe Fytton. - Amatori talentați, sunt sigur.
- E o onoare. - Într-un colț uitat de lume.
E o onoare. Fiica mea.
Asta e adevărata distincție.
Nu vă faceți griji, nu voi participa la spectacol.
Nici nu mă aștept la prea multe.
Nimic nu bate prima reprezentare a Visului,
când am fugit din sală cu mâinile pe urechi.
Compune, dar și bate din gură.
Încă mai am coșmaruri, așa că...
Sunt emoționat că ați ales piesa.
Puține coruri o fac. Amatorii, niciodată.
Vor numai Land of Hope and Glory.
Dacă vrea o mostră, am sfeclit-o.
Nu am mult timp, dar e vreo șansă
să-mi arătați ce direcție aveți?
Fir-ar să fie!
Aș vrea, dar e seara premierei.
- Sunt multe de făcut. - Nu-i nimic.
Vanitatea unui bătrân.
Corul a repetat toată dimineața.
- I-am trimis acasă. - Ar putea domnișoara?
Nu e pregătită.
Aș putea să fac ceva.
- Mi-ar plăcea să fac. - Iată-te.
Dacă va cânta atât de încântător precum arată,
va fi un răsfăț.
Vai de mine!
Sper să fie bun!
Poftim aici.
Blând
Și ușor
Suflet drag răscumpărat
În ale mele brațe iubitoare
Te învălui
Acum
Blând și ușor, suflet drag răscumpărat,
în brațele mele cele mai iubitoare,
te învălui.”
Acum trebuie să plec.
Sir Edward, înainte să pleci...
Știu că sigur ești obosit de fanii dumitale,
dar oare mi-ați semna partitura?
Bineînțeles.
- Și a domnișoarei? - Vă rog.
Fără hainele alea, arată ca oricine.
Răposatul meu socru îmi vine în minte.
- Ești în cor? - Nu.
De fapt, sunt unul dintre soliști.
De fapt, aveam rolul lui Gerontius,
până am adus-o la zi.
Fir-ar să fie!
- La zi? - Mai puțin religioasă.
E poezia cardinalului Newman, de aceea e religioasă.
- Cine este Gerontius? - Eu sunt.
Dar el... Nu, e prea tânăr.
Ai fi surprins. Are o voce emoționantă.
Mai ales în aceste vremuri.
A fost rănit la Ypres.
Nu-mi pasă dacă a fost rănit la Agincourt.
Vocea lui nu e destul de grea.
Ce ai mai schimbat? Să văd partitura.
- Este... - Este rușinos.
Abia o recunosc.
Nu e partitură, e mâzgăleală.
Ce ai făcut cu orchestrația?
Noi suntem orchestra, Sir Edward, trioul nostru.
Trioul?
Vrei să-ți cântăm un pasaj?
N-am avut plângeri.
Și tenorul va fi în uniformă?
E costumul meu.
Costumul?
E un oratorio, nu bal mascat!
Nu permit așa ceva. Credeam că-ți fac o favoare.
Da, e o interpretare. Arta vine din artă.
Nu din a mea.
E muzica ta, chiar dacă nu și povestea.
- E povestea cardinalului Newman. - Tânărul e pe moarte.
Oare nu tocmai tranșeele sunt de vină?
Ca toți ceilalți. Sute, unul după altul.
Mor în șanțuri și pe mări.
Moartea unui om spune mai multe decât a o mie.
Și nu m-aș baza prea mult pe război.
Am stat lângă mareșalul Haig la cină
și mi-a spus cu încredere
că totul se va termina în șase luni.
Nu vei mai fi la zi atunci.
Du-te după el. Îi place vocea ta.
Ești frumușică. Fii drăguță cu el.
Anulează spectacolul!
Domnule!
Îmi pare rău, draga mea. Nu le pot da voie.
Trebuie să mă gândesc la reputația mea.
În timp ce talentul tău e irosit aici.
Știu profesori care pot ajuta.
- Nu sunt cântăreață adevărată. - Ai putea fi.
Lucrez la moară, nu-mi permit să...
Nu-ți face griji.
Dacă aș spune da, ai...
Haide, cântă!
Unii băieți nu se vor mai întoarce.
Tărâmul speranței și al gloriei
Mama celor liberi
- Dumnezeule! - Încă n-a terminat.
Știu restul.
Sir Edward.
Primul tău mare succes, triumf,
a fost o variațiune după o temă originală.
- Variațiunile Enigma. - Și?
Și n-ai scris tu tema.
Posibil, nu e important.
Ai clădit pe munca altcuiva.
- Noi clădim pe a ta. - Șofer.
Arta vine din artă!
Chiar și a ta!
- Deci, e gata, nu? - Ticălos mizerabil.
Ne-a furat entuziasmul.
Nu știu. Ne așteaptă Franța.
Ei bine, am avut o încercare bună.
E vina mea, nu te repeta. Lecția.
O dată, chiar și în Nuremberg, ajunge.
Sunt foarte dezamăgită.
Toți suntem dezamăgiți.
- Nu. De tine. - Sunt de acord.
E păcat, după atâta muncă!
Băieții pleacă săptămâna viitoare.
- Nu o putem face. - Să vă intre în cap.
Fără permis, ar fi furt.
Nu neapărat.
Cât nu plătim intrarea, am scăpat.
- Chiar așa? - Ce, pe gratis?
Prieteni și familie.
Ar veni și mama.
Da, și a mea.
Simte cineva de aici că am terminat cu Visul lui Gerontius?
- Nu! - Că putem pleca?
- Că renunțăm? - Nu.
Să dăm de veste, acum! În clipa asta.
VISUL LUI GERONTIUS
Jesu
Maria
Sunt aproape de moarte
Iar tu
Tu mă chemi
Prin nașterea Ta
Și prin crucea Ta,
salvează-l de o pierdere nesfârșită
Prin ridicarea Ta din mormânt
Prin a Duhului...
Mântuiește-l în ziua
Pierzaniei
- Mântuiește-l, Doamne - Mântuiește-l, Doamne
Maria, roagă-te pentru mine
Mântuiește-l
Iosif, roagă-te pentru mine
Prin puterea Ta îndurătoare
Acest copil de lut
Mi-a fost dat
Să-l cresc și să-l instruiesc
Prin tristețe și durere
Pe calea îngustă
Aleluia
De pe Pământ
În rai
Dezmoștenit, dat la o parte, împins
Prin voința unui despot
Dezmoștenit, dat la o parte, împins
Prin voința unui despot
Dezmoștenit, dat la o parte
Care, după ce și-au izgonit
Gazdele Au dat!
Și acum pragul
În timp ce-l traversăm
Rostește cu voce tare cântul vesel
Și răsunător
Slavă
Celui mai sfânt
În înălțimi
Și în adâncuri Fie laude
În toate cuvintele Lui
Cel mai minunat
Cel mai sigur
În toate căile Lui!
Adio
Dar nu pentru totdeauna
Frați dragi
Fiți curajoși și răbdători
În patul suferinței
Va trece repede
Noaptea marii încercări
Și eu voi veni
Și te voi trezi
Mâine-dimineață
La revedere!
Slavă celui mai Sfânt
Dintru înălțimi
Amin
A fost superb!
Mulțumesc, domnule.
Unu, doi, trei.
Ai schimbat-o, ai trișat. Ai ales hârtie.
Mă dor picioarele.
Bine, băieți. Sunteți gata?
Așa, nemișcați.
E bine.
Mama mea se va întoarce.
Nu vine degrabă.
Tocmai de-asta a mers la poze.
E de partea ta.
Nu-i place că sunt în Armata Salvării.
Ce zici?
Haide, dragă. Plecăm mâine.
Toți spun că nu e frumos prima dată.
O să fie bine.
L-am întrebat pe Dumnezeu. Dacă nu fac asta,
vei fi în siguranță.
Dacă fac asta pentru Dumnezeu, va face asta pentru mine.
Nu, Mary.
Dacă Dumnezeu e așa, ți-ar fi mai bine fără el.
Ce faci?
- Uite! - Nu!
Sunt eu, Mary.
Vreau să vezi cum arăt.
Înainte să plec, vreau să mă vezi.
Bună seara!
Stanley.
- Aoleu! - E în regulă, dnă Bishop.
N-am telegramă.
Ce vrei?
Pot să intru?
E important.
Pentru ce?
Ești cam tânăr.
- Sunt destul de mare. - O cunosc pe Irene a ta.
Te-am plimbat cu căruciorul.
Plecăm mâine. Am banii.
Trebuie să-mi dau pantofii jos?
Doar dacă vrei.
Îți aduc un umeraș.
Nu vrei să-ți șifonezi noua uniformă.
Arată bine.
- Să o dau jos? - Da, dragă.
Dnă Bishop, nu vreau doar...
să o fac.
Aș vrea să vă văd pe deplin.
Așa va fi.
Nu, iubire.
E din partea casei.
Sunteți sigură?
Poți veni din nou, când te întorci.
Nu-i spuneți lui Irene a noastră.
- Mulțumesc foarte mult. - Ai grijă, dragă.
- Acolo. - O să am.
Cred că are dreptate. El știe cel mai bine, nu?
- Cine? - Elgar.
Totul se va termina până ajungem acolo.
Asta i-a spus mareșalul Haig.
Să speri!
Și ai grijă.
- Baftă, fiule! - Ai grijă de tine.
Nu vă mirați dacă mă întorc cu o franțuzoaică.
- Pa, iubire! Ai grijă de tine! - Pa, iubire!
Nu cred că va fi prea multă muzică.
Totuși, mi-ar putea face bine...
să văd alte...
Iată-i pe prietenii tăi.
- Baftă! - Pot să...
Fie binecuvântați!
- Să ai grijă, auzi? - Voi fi bine.
Am coborât când s-a dus Arnold.
Aveam trupă, primar.
Acum, nici preot nu avem.
Pa.
CORUL
Subtitrare tradusă de Cătălina Adnana