Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Selvom filmen er inspireret af Bruno Sulaks liv,
er den fiktion.
Karakterer, situationer, steder og visse begivenheder
kan være blevet ændret
for at følge forfatterens vision.
VELKOMMEN TIL DET NYE CONTINENT!
De damer og herrer, ingen rører sig. Det er et røveri.
Ingen kommer til skade, hvis I gør, som jeg siger.
Bind hænderne.
- Jeg har to børn. - Det kan du sige til politiet.
Båndet.
Åbn pengeskufferne langsomt.
Fyld tasken.
Fyld den taske, I har fået udleveret.
Kassen for enden, saml sedlerne, og giv dem til nummer to.
Godmorgen. Jeg tager en slikkepind.
Her. Bind hænderne, og sæt dig ned.
Og husk, det er ikke jeres penge.
- Skynd dig. Gør, som han siger. - Tak, Nicole.
Rolig, det er ikke dine penge.
- Tager du checksene? - Checks og sedler.
Godt. Sådan.
Det er let, ikke? Tak. Hav en god dag.
- Her. - Tak.
Tak.
Kan du holde den? Den er for sød.
Hav en dejlig dag. Jeg beklager ulejligheden.
Vi ses.
Hey!
Forsigtig. Hold øje med vejen, Annie.
- Så det er ikke din taske? - Nej.
Og indholdet er ikke dit?
Nej.
Hvad laver du så her?
- Det ved jeg ikke. - Er du uskyldig?
For fanden da. Det var sgu tæt på et justitsmord.
Jeg var så tæt på at spærre ham inde.
Undskyld mig. Undskyld. Du kan bare gå.
Undskyld.
Vent. Tonio, sig mig én ting.
Hvor tit har jeg anholdt dig?
- Sig et tal. - Det ved jeg ikke.
Seks... Måske syv gange.
Sytten gange.
Sæt dig ned.
Hold nu op. Den gamle dame genkendte dig.
Chef, der har været røveri i Continent d'Orange.
- Continent d'Orange? - Det gamle Unico.
- Pis. Nogen tilskadekomne? - Nej.
Gudskelov.
Hvor meget?
Omkring 200.000. Ugens indtjening.
Vi har identificeret en af dem på et billede.
Sulak Bruno, født den 6. november 1955 i Sidi Bel Abbès i Algeriet.
Legionær i 2. REP, deserterede for 18 måneder siden.
Er han straffet?
Han afsonede fire måneder for tyveri, da han var 18.
Småting.
Siden han deserterede, har han opgraderet sin forretning,
mistænkt for et dusin røverier.
Altid supermarkeder. Avignon, Albi, Beaune.
Altid det samme hold. To plus en, der venter i bilen.
- Hvem identificerede ham? - To ansatte.
De var der under røveriet.
- De er her. - Kan de være medskyldige?
Alt er muligt, men jeg tvivler på det.
- Jeg taler med dem. - Okay.
- Nej, lad billedet ligge. - Okay.
Tonio, min dreng.
Det er din lykkedag. Forsvind, jeg er træt af dig.
Gå nu, før jeg ombestemmer mig.
Det hjælper ikke, at det er i sort/hvid.
Man kan ikke se hans øjenfarve.
- Det er lidt stift. - Men forbryderbilleder...
Ingen ser godt ud i profil.
Han ser bedre ud i virkeligheden.
Den slags øjne glemmer man ikke.
Og hans smil. Et stort smil.
- Flot. - En flot fyr.
Og høflig.
Flot.
Virkelig flot.
Vent,
vi taler om en røver. Ikke en flot fyr på et diskotek.
Englen har stjålet 20 millioner.
Ja...
- Og den anden? - Den anden?
- Hvilken anden? - Den anden fyr.
Jeg kunne ikke rigtig se.
- Jeg fulgte ikke med, undskyld. - Heller ikke mig.
Tak, de damer.
Hvem er den klovn?
- En. - Hvad?
Glem det.
Jeg tror ikke på, du gør det.
- To. - Stop.
Det er dumt. Vi aner ikke, hvor dybt der er.
Bruno.
- Jeg mener det. - Mener du det?
Ellers taler jeg ikke med dig resten af dagen.
- Resten af dagen? Det er Længe. - Meget længe.
- Tre. - Bruno, stop.
Jeg mener det. Jeg er bange.
Jeg elsker også dig.
Nej!
Ja, okay.
Meget morsomt.
Kom nu op.
Bruno!
Din idiot!
For helvede!
Din idiot!
Du skræmte mig.
Du er lige så skør som mig.
Vidste du ikke det?
Ved du, hvad jeg elsker mest?
Udover mig?
Udover dig.
Vinden på din hud.
Vinden, der kærtegner.
Og dig?
- Udover dig? - Ja.
Fart.
Ved du, hvad jeg ville være, da jeg var ung?
- Nej. - Mange ting.
- Hvad holder dig tilbage? - Ingenting.
Jeg når det hele en dag.
- Ved du, hvad jeg bedst kan lide? - Nej.
Når himlen og havet mødes, og man ikke kan se horisonten.
Vi kan bo ved havet.
Og så får vi et barn.
Hvad?
- Hej, jeg hedder Bruno. - Annie, rart at møde dig.
Rart at møde dig.
Vi kan dele en flaske.
Det lyder godt. Hvem er det?
Marika er her.
Se min prinsesse.
- Jeg troede, du ville komme i aften. - Hej!
- Niks. - Wow.
- Hvordan går det? - Min prinsesse.
Få noget at drikke.
Her er smukt. Godt at se dig.
- Hvad synes du om udsigten? - Den er ikke så ringe.
Derovre ligger Min mors slot.
Og der foregik Min fars store dag.
Og han sprang bare på ham.
På hans skuldre.
Og han bed ham i nakken.
Seriøst. Hans sener var...
- Det var ikke det, der skete. - Jo, det var.
Det må du ikke sige, Bruno.
Det er bare sund fornuft.
Du har ingen. Du kan ikke sige, politik er ubrugeligt.
Politik hjælper kun de rige med at forblive rige,
mens de fattige skal holde kæft.
Du er udmattende, du tror ikke på noget.
Jeg tror på frihed.
Og det får vi ikke af Chirac, Marchais og Mitterrand.
Jeg er uenig.
- Hvem tager anden del? - Dig.
Men min andel er din andel.
Alle har bidraget, alle får penge.
Jeg er ligeglad, jeg vil ikke have dem.
Giv mig checkene.
Kan du tro det?
Vi har givet mange dagligvarer til mange gode mennesker.
Men det bør vi fortælle dem,
for i stedet for at takke dig vil de have dig fængslet.
- Robin Hood. - Vi har ikke gjort noget forkert.
Bortset fra at stjæle fra større tyve end os.
Bare rolig, de store kanoner kommer aldrig i fængsel.
- Kommunist! - Det handler ikke om det,
jeg vil bare ødelægge det hele.
Altså du er terrorist.
- Tager du pis på mig? - Nej.
Hvad?
Ikke noget.
Du er flot.
De damer og herrer, rør jer ikke. Det er et røveri.
Gør, som jeg siger, så går det hele.
Skynd dig!
Ingen rører sig, det er et røveri!
Gør, som jeg siger, så kommer ingen noget til.
Åbn pengeskufferne.
Tøm dem i tasken. Hejsa.
500 franc for sig, 100 franc for sig.
- Kom så, skat. - Bagved.
Se.
- Super. - Du skubbede min tættere på.
- Det er vores kugle. - Det er to point.
Skal vi starte forfra?
- Hola, cabrones! - Patrick.
Bag bjerget.
Du er ikke klar endnu.
- Jeg er helt færdig. - Det er dejligt at se dig.
Hvad drikker vi?
Nogle af mine venner havde en vingård, fantastiske vine.
De steg lige til hovedet.
Men det var åbenbart i det 12. eller 13. århundrede.
- Vin, der gør dig vanvittig? - Eller blind.
Sikke noget fis.
- Det sker ikke med alle druerne. - Det sagde du.
- Okay, jeg går op igen. - Hvad?
- Ja. - Skal du med?
- Kommer du? - Jeg kommer nu.
- Vær forsigtig. - Rolig, jeg har arbejdet på en restaurant.
Læg kniven.
- Du prøver at berolige mig. - Tag det roligt.
Du prøver at berolige mig, jeg kender dig.
Jeg kender dig.
Det her er rart.
Patrick, lyt til mig, hvis du vil med.
Hvorfor ikke dét der? Det er tættere på.
Nej. Vi har taget alle supermarkeder i området.
Ikke det der, uden for Rodez.
Hvilket er det? Continent, Mammouth?
Min kære Continent-elsker, det er en Mammouth.
Patrick, du går ind efter mig, du holder kassererne i skak.
- Og hvor er jeg, Bruno? - Du, min elskede,
er på parkeringspladsen, klar og med motoren kørende.
Okay. Hvilken slags bil har vi?
- En Renault 30. - Jeg sagde, jeg ville have en BMW.
- Det er fint. - De er tunge, ikke pålidelige.
Vi prøvede at få en anden.
Jeg vil have en BMW.
Det handler om chaufføren, ikke bilen.
- Er alle klar? - Klar.
- Fint. - Vi kører klokken seks i morgen tidlig.
- Fest nu ikke for hårdt. - I lige måde, Pat.
Jeg tjekker planen én gang til.
Okay, lad os gå. Godnat.
For en sikkerheds skyld...
Giv tasken til den næste kassedame.
Kom så, det er snart overstået.
Fyld den.
Næste kasse, tak. Bevar roen.
- Hvad laver du? - Fyld tasken.
- Tror du, at du er Al Capone? - Du får se.
- Hvad så? - Patrick, strips.
- Hvad gør jeg? - Strips!
Tag det roligt. Ingen rører sig, hænderne på disken.
Jeg vil ikke dø, jeg har en datter.
Hold kæft. På disken.
- Fyld den. Hold kæft. - Du kommer til at bøde for det.
- Fyld den. - Drago?
Fyld tasken!
Hænderne på disken!
Hør så efter, for fanden!
Hold kæft!
- Hvad er der? - Alt i orden.
Fortæl.
Du dør ikke, tag det roligt. Der sker ikke noget. Slap af!
Fingrene væk. Slap af.
Hold kæft, sid stille!
Sid stille!
- Er du sindssyg? - Afsted.
- Hør efter! Tag det roligt. - Jeg vil ikke dø.
- Hvad laver han? - Afsted.
Træk vejret, slap af.
- Jeg kan ikke trække vejret. - Stop.
Jeg kan ikke...
Kig på mig.
- Slap af, Brigitte. - Træk vejret.
- Jeg kan ikke! - Kig på mig.
Lad os smutte.
- Hvad sker der? - Stille.
Hvad sagde du? Slap af.
Hvad? Hvad sker der?
- Hvorfor gjorde du det? - Dræbte du nogen?
Næste gang slår jeg dig ihjel.
- Er det en trussel? - Ja.
Vi er her for pengene, ikke for at dræbe nogen.
- Truer du mig? - Ja.
Jeg har ikke dræbt nogen, den gik af!
- Slap af. - Hold kæft!
Der skete ikke noget, slap af.
Det gør du aldrig igen!
Hold din kæft!
- Hvad så? - Han genkendte Sulak fra billedet.
Tag alt. Også den anden side.
Goddag. Fortæl mig, hvad der skete.
Det er kassedamen, der blev angrebet.
Jeg snakker med hende.
De kom ind og var voldelige.
De sigtede på os og råbte.
- Hvor mange var der? - Fire eller fem.
- Kan du beskrive dem? - Ja.
En stor, sort fyr.
Et bæst med blodskudte øjne.
Og en lille, hysterisk, hvid fyr.
I ved nok... Han skreg, råbte, skød.
Og en blond fyr med blå øjne, der også gik i panik.
Han var uhøflig over for alle. Meget uhøflig.
- Og så? - Jeg råbte, og så gik de.
- Og de tog intet? - De tog vores indtjening.
Jeg kan ydmygt sige, at jeg reddede liv.
Det var godt.
Nå? Hvad siger du?
Med idioter som ham fanger vi aldrig Sulak.
Det er sikkert.
Vi holder afskedsfest for dig i aften.
En afskedsfest? Ellers tak.
Varm champagne, kolde forretter.
Fulde betjente, der vil score receptionisten.
- Det er ynkeligt. - Det gør drengene glade.
Man bliver ikke chef for OCRB i Paris hver dag.
Det skal fejres.
Hvis du siger det.
Ciao.
POLITI
- Hvad? - Lad os komme væk.
- Nu? - Pak dine ting.
Få tøj på, pak en taske, mød mig nedenunder.
Tænd ikke lyset.
Drago, Marika, lad os smutte. Tag BMW'en, vi ses i Paris.
Patrick, vågn op. Vi smutter!
- Hvad sker der? - Han tror, politiet kommer.
- Drago, kom så! - Jeg kommer.
Pis.
Det er skørt, at du kan føle, de kommer. Hvordan?
- Pis! - Så du det?
- Skal vi til Paris? - Kom så, mi amor.
Jeg sagde det til Drago. Det er slut, jeg er færdig.
Jeg har fået nok af razziaerne.
Ikke mere fængsel, ikke flere advokater, ikke flere pakker. Færdig.
Jeg har fået nok. Han lovede, han ville stoppe.
- Har Drago aldrig siddet inde? - Nej.
Men det ender altid med fængsel.
Hvem er endt i fængsel?
Min eks.
Han døde derinde.
Det var et opgør.
Hvad tænker I? Banker?
Banker er forbundet til de lokale politistationer.
Bevæbnede vagter, sporbare sedler.
Vekselbureauer?
Nej. Ved du, hvad der er godt? Fine smykkebutikker.
Smykker er dejlige, De er små, flotte.
Jeg er bare en forbrydertøs, jeg kan ikke ændre mig.
Hvad med dig?
Jeg er ikke en forbrydertøs, jeg er sammen med en kunstner.
En digter, en outsider, en oprører.
Alt, hvad han gør, gør han godt. Han prøvede rulleskøjter,
og han var et naturtalent. Hop, tricks...
- Baglæns saltoer. - Du er afhængig.
Vi er afhængige.
Drago driver også mig til vanvid.
Men ham sætter jeg ikke på rulleskøjter.
Hvad laver vi med sådan en taber? Han er ballade.
Hvis han ikke var din ven...
Men han er min ven.
- Bare pas på. - Jeg taler med ham.
Ved du hvad?
Ryger de i fængsel...
- Så har vi hinanden. - Ja.
Aftale!
Jeg forstår det ikke. Hvorfor danser vi ikke?
- Vi går. - Kom så.
Kom så!
Sig mig, Bruno.
Hvem vil du sælge smykkerne til?
- Smykkerne? - Ja.
Vi sender dem tilbage til dem eller forsikringsselskaberne.
Det er en god plan.
Smart, det kunne fungere.
Hvad laver idioten nu?
Han laver numre med nogen, han ikke burde lave numre med.
- Kender du ham? - Ja.
Steve. Han er jugoslav.
Tal med ham. Han får tæsk.
- Det håber jeg. - Gå nu.
Steve...
Det her er et paradis.
Franske betjente er pattebørn.
Franske fængsler er bedre end hoteller i Jugoslavien.
Det er paradis, siger jeg dig.
- Arbejder du? - Her og der.
Jeg var livvagt for Belmondo.
Seriøst?
Jeg indspillede en film med ham.
Hørte du det? Han kender Belmondo.
Belmondo, fedt.
Jeg sover, hvor Belmondo...
Jeg ved ikke, om du vil, men hvis du vil arbejde med mig,
har jeg måske noget på vej.
Vi får se.
Velkommen. Hvad kan jeg hjælpe med?
Jeg vil gerne se jeres øreringe.
Gerne, følg mig.
Er det til en særlig lejlighed?
- En årsdag? - Bryllupsdag.
- Udmærket. Har du et budget i tankerne? - Nej, jeg tænkte...
Mine damer og herrer, det er et røveri. Alt skal nok gå.
Lad mig. Dine hænder, tak.
Ned på gulvet. Ned.
Hænderne, tak.
Afsted. Halvtreds sekunder.
Rolig. Vi er her efter smykkerne.
Ingen kommer noget til.
Bevar roen, tak.
Ingen larm. Det er snart forbi.
Tredive sekunder.
Kom nu!
Tak for samarbejdet. Fortsat god dag.
Det var en fornøjelse.
- Og hav en god weekend. - Tak.
Flot arbejde!
Kom så.
- Lort, der er to biler bag os. - Slap af.
- Hvad laver du? - Jeg tager mig af det.
Flyt dig!
De tror, de ejer vejen. Det er altid det samme.
Slap af, jeg tager mig af det.
- Jeg er rolig, jeg skal hente mine børn. - Undskyld.
Flyt dig. Du blokerer trafikken.
Tag det roligt.
- Værsgo, kør. - Tak, hr. betjent.
- Den skiderik... - Må jeg få en kaffe?
- Han angreb mig. - Hold kæft!
En ad gangen!
Skal jeg sætte mig?
Sæt dig ned!
Jeg anmelder det.
Hvad? Vi kan høre jer derovrefra.
Jeg er offeret, men røvhullerne hører ikke efter.
Hvad sagde du?
Røvhuller... Hvad foregår der?
Han siger, hans klient ikke betalte. De sloges. Intet nyt.
Vi fandt det her på ham.
Stoffer, antastning, overfald, tyveri.
Det er noget af en liste.
Få os ud, så har jeg et hold til dig.
Et hold?
Nogle jugoer. De organiserer et kup. Jeg kender en af dem.
Fortsæt, jeg er interesseret.
Tag dem af, så kan vi snakke.
- Og min klage? - Den skriver vi ned.
Tag den. Kom med mig.
- Jeg vil have mine penge. - Rolig.
Jaeger-LeCoultret, jeg fortalte om.
En platinmodel med automatisk evighedsmotor.
Klassisk og moderne.
Meget populært.
Kan du lide det?
- Er det et ja eller et nej? - Ja, sagde jeg jo.
Må vi...
- Må jeg give dig det på? - Selvfølgelig.
- Er det ikke lidt tungt? - Det synes jeg ikke.
- Hvad koster det? - Modellen koster 63.000 franc.
Javel. Så må jeg lade være med at tabe det.
Eller få det stjålet, nu om dage...
Der er så mange røverier.
Hør...
Jeg tager det.
- Vil du beholde det på? - Ja, tak.
Du kan tale med min kollega om betalingen.
- Tak. - Tak.
- Hej. - Hej.
Tillykke, det er en fin model.
Tak. Kan jeg få rabat?
Det tror jeg ikke er muligt.
Hvad, hvis jeg betaler kontant?
I så fald kan jeg give dig tre procent rabat.
Fem.
Tre en halv...
Jeg tager det.
Det er pænt.
- Hvad er klokken? - Syv.
Du står altid tidligt op.
Lad mig sove.
- Croissanter? - Ja.
- Min elskede? - Ja, min elskede?
Kan du hente nogen tamponer til mig?
Selvfølgelig, min elskede.
Tak.
Du kender ingen af dem, vel?
- Det er rigtigt. - Selvfølgelig.
- Og dig? Frøken... - Braumann, Sophie. Nej.
Nej, hvad?
Nej, jeg kender dem ikke.
Sophie Braumann.
Det er fra Alsace, Braumann.
- Mine forældre er fra Bordeaux. - Bordeaux?
Smuk by.
Saint-Jean-kvarteret, Saint-André-katedralen,
Garonne, canelé-kagerne.
- Vinen, nogle gange. - Hvorfor fanden er jeg her?
Hvad tror du?
Jeg kender ikke pigen, vi var sammen i aftes.
Hvis jeg havde vidst det...
Det er farligt at gå med fremmede.
Sagde din mor fra Bordeaux aldrig det?
Nej. Det har hun aldrig sagt.
Okay.
Hold op med at tro, jeg er et fjols.
Jeres lille nummer er udslidt.
Dig, skat, anholder jeg som medskyldig.
Kriminel sammensværgelse.
Falsk ID, fordi de er falske, ikke?
Og besiddelse af stjålne varer, eller har du en kvittering for halskæden?
Medskyldig i hvad? Er du vanvittig?
Lad hende være.
Kender du kvindefløjen i La Santé-fængslet?
Det er ikke som en spa, ikke for en køn pige som dig.
Der får hun masser af venner.
Jeg har ikke gjort noget, jeg kender ham ikke, vi kneppede én gang.
Jeg håber, han var god, for du skal bøde for det.
Du står til mindst fem år i fængsel.
Når du kommer ud, vil du være ødelagt.
På røven.
Du kan ikke arbejde igen, det sørger jeg for.
Du må prostituere dig for at betale for dit fix.
En morgen ender du død i en container
bag en bar med en kanyle i armen.
Jeg tager ikke stoffer.
- Ikke endnu, det kommer. - Jeg har ikke gjort noget.
- Det er op til retten. - Så er det nok!
Stop.
- Hvad rager det dig? - Fint, du vinder.
Lad hende være, så taler jeg.
Fint.
Hvad får jeg til gengæld?
Du får alle røverierne, hvis du lader hende være.
Og dine venner?
Hvilke venner?
- Pérez? - Ja, chef?
- Kom og hent damen. - Jeg er på vej.
- Okay, kom nu. - Det er okay.
- Av. - Kom nu.
Kom så!
- Det var et usselt træk. - Det ved jeg.
Jeg lytter.
Endelig, Cora-supermarkedet i Beaune, var det dig?
Ja.
Fortæl mig mere.
Du anholder hende ikke, vel?
Jeg gav dig mit ord.
- Ja. - Det gjorde jeg.
Jeg taler med dommeren, hun får en betinget dom.
Hvad med hendes falske ID?
Hvad vil du vide?
Jeg gik ind, røvede stedet og gik.
Færdig.
- Alene? - Ja.
Så du røvede 19 supermarkeder på otte måneder. Imponerende.
Altid alene?
- Altid alene. - Nej, den køber jeg ikke.
Jeg skal sige dig, hvad jeg tror.
Du var sammen med din ven Drago, og pigen ventede i bilen.
Jeg kender ikke en Dragan.
Dragan? Vi har fanget dine venner.
Spil nu ikke dum, Bruno.
Du har nok til at gøre dommeren hård.
Nej, jeg er meget grådig. Det er min største fejl.
Det er også min.
Jeg har brug for en tjeneste.
Hvad?
Kan du holde på mit ur?
Hvad er så specielt ved dit Kelton?
Min far gav mig det, det er dyrebart for mig.
Vagterne tager det fra mig, hvis jeg har det med.
Hvis det har affektionsværdi...
Tak.
Lad mig sige farvel.
Skynd dig.
Min elskede.
Jeg elsker dig.
- Kom med mig. - Jeg venter på dig.
Jeg elsker dig.
Kom så, turtelduer.
Hej.
Hvad sidder du inde for?
- Juridisk fejl. Dig? - Det samme.
Jeg fik 12 år for væbnet røveri.
Dig?
Jeg afventer min sag.
Jeg kan ikke lide indretningen.
Og maden ser klam ud.
Jeg bliver ikke hængende.
Jean-Loup Lablache.
Bruno Sulak.
Det ved jeg.
Jeg tror ikke, vagterne tjener nok.
Jeg kunne have noget til dig.
Jeg kunne være interesseret, men ikke her. Gå.
Du ved, hvor jeg er.
Min elskede, hver dag, med mine ord,
kærtegner jeg din hud med min pen.
Og dine læber.
Du ved,
de vil gøre mig til et uhyre,
men uanset hvor meget de prøver med magt,
giver jeg ikke efter.
Jeg vil leve det liv, jeg ønsker, forblive den glade dreng,
som i den Reggiani-sang, du er så glad for.
At forblive den person, der er forbløffet, som drømmer og venter på dig.
Livet, min elskede, er ikke evigt.
Jeg lever, når jeg skriver til dig,
når jeg nogle gange kan lugte vinden, der strejfer min hud.
- Hvordan gør vi det? - Enoghalvfjerds.
Okay.
Hænderne på bordet.
Flot. Ikke dårligt.
Det er gode sager.
Vi kan lave en trefork.
Bind dem sammen, det holder. Det er stærkt.
- Får du flere? - Selvfølgelig.
Du havde ret,
jeg kan lide at være en outsider, anderledes som en kunstner.
I et andet liv kunne jeg være maler.
Men her, i fængslet,
er der ikke plads til kultur.
Vi er misforstået, forladt.
De vil ikke påvirke mig, jeg giver ikke efter for had og vold.
Jeg er stærkere end det her,
og jeg kommer tilbage mere levende end før.
Jeg fik 12 år, og jeg har næsten afsonet seks.
Når jeg kommer ud, tror jeg...
Jeg vil lave noget enkelt.
Spise ved havet. Måske i bjergene?
Ikke at jeg vil bo sammen med en ged.
Fri bane.
Vent, det holder. Nej, vent.
Kom så.
Lad mig...
Ja! Sådan.
Kom så!
- Kom nu. - Langsomt.
Hop!
Kom nu, Jean-Loup!
Kom nu!
Kom nu, du er der næsten.
Giv mig din hånd. Kom nu.
Du er der næsten, tag min hånd. Kom nu.
Godt, skynd dig.
- Kom nu, Jean-Loup! - Jeg klarer det ikke.
- Kom nu! - Jeg kan ikke, Bruno.
Jean-Loup!
Kom nu, for fanden!
Kom væk, Bruno.
Kom væk, bror.
- Jean-Loup. - Kom væk. Jeg kan ikke.
Jeg kommer tilbage efter dig.
Kom så!
Hallo?
Hvad mener du med "flygtet"?
Okay.
Nej.
BRUNO SULAK I JUVELER
POLITI I HÆLENE PÅ SULAK
ADVARSEL! LIVSFARE!
SULAK, STJERNEN
- Han gør os til grin. - Hvorfor er du besat af ham?
SMYKKEBUTIKKER 1. OKTOBER 1983
Han er ikke en af de skydeglade idioter.
Cartier i Geneve, røvet to gange på to uger.
Hvorfor gør han det? Han er ligeglad med pengene.
Hvor meget tjente han på røverierne? 100, 150?
Han er skideligeglad, han morer sig bare.
Når vi kommer ind i hans hoved, fanger vi ham.
- Kom i sving. - Okay.
- Kom så! - Kom så, drenge.
Lad os komme afsted.
- Brug stikkerne, men find ham. - Okay.
Er der nogen, der har en smøg?
Må jeg?
Ild?
Café au lait er skidt for fordøjelsen.
Hvad vil du?
Ingenting. Jeg spiser morgenmad.
Dejligt. Var du i kvarteret?
Samtlige betjente i landet er efter dig.
Vi anholder dig om en uge, en måned, et år.
Vi får se, panser.
Hvorfor kom du?
For at bede dig om at holde dig væk. Har du ikke andre at fange?
Du er min favorit.
I lige måde.
Tak.
- Hav en god dag. - Altid.
- Det er skørt, ikke? - Lidt.
Kom.
- Goddag. - Goddag.
- Delostane. - Værsgo.
Tak.
- Goddag. - Goddag.
Kom ind, træd til siden. Løft armene.
Stå stille.
Læg jer ned.
- Åbn døren. Nu. - Åbn den.
- Åbn den! - Stå stille.
Gå hen til din ven, og læg dig på gulvet ved siden af ham.
Sådan. På gulvet.
Hej, d'herrer.
Først lukker I min ven ind.
- Sådan. - Er det gjort?
Flot.
Lænk jer til radiatoren.
Jeg vil have nøglen til cellen.
Jean-Loup Lablaches.
- Nu. - Tak.
Michel, hvordan gik din datters koncert?
Godt, tak.
- Nummer 12. - Nummer 12.
Sæt dig.
Lænk jer selv.
Porten!
Åbn porten.
Godt.
Port.
- Hvad ryger du? - Gauloise.
- De er ikke så stærke. - Uden filter.
Jeg forventede mere.
Roomservice.
Du er skør.
- Du er sej. - Jeg sagde, jeg ville komme tilbage.
Mine venner er tilbage.
- Farvel. - Farvel, de herrer.
- Det var en fornøjelse. - Tak.
- Farvel. - Fortsat god dag.
- Vi ses. - Vi ses.
Skiderikker.
For fanden da!
De har sgu nosser.
Farvel.
I er sindssyge.
ID, kontanter, det hele.
Og en billet til Rio over Lissabon.
Du hedder Carlos.
Hold op, jeg begynder at græde!
- Vi er der snart. - Tak.
- Værelse 14, anden sal. - Tak.
Døren!
Jeg elsker dig.
- Hvad ser du? - En trist film.
Hallo? Må jeg tale med Franchet? Det er privat.
- Er den god? - Den er trist. Jeg kan lide den.
Franchet, det er mig. Jeg har stenene. Ja.
Femogtyve millioner.
I nye franc er det mindst 100.000.
Ja.
I morgen, middag. Pompidou-centret.
Så siger vi det.
Kom i mine arme, elskede. Den er for trist.
Vi har et spor. Du vil synes om det.
Så det var kun én mand. Hvor er udvekslingen?
- Da vi så forsikringsmanden. - I Beaubourg.
- Beaubourg. - Pompidou-centeret?
- Hvornår? - Klokken 12.
- Tolv? - Ja.
- Jeg sagde cirkler. - Ja.
Stille, tak.
Retten er nu sat.
Vil tiltalte venligst rejse sig?
Deres navn er Sulak Bruno, født 6. november 1955 i Sidi Bel Abbès.
Jugoslavisk statsborger.
Jeg er ikke jugoslav, jeg er fransk, høje dommer.
Min far er franskmand fra Polen, som Michel Poniatowski,
og min mor er pied-noir, som Marthe Villalonga.
Stille, tak. Godt.
De tiltales for at have røvet kontanter
fra supermarkederne Mammouth, Atac og Rallye
mellem 6. og 20. juli 1983.
Disse handlinger blev begået i ledsag med en gruppe
og med brug af våben eller trusler.
Såvel som kriminel sammensværgelse.
Før vi hører den ledende efterforskers vidnesbyrd,
har De så noget at tilføje?
Det har jeg, høje dommer.
De har ordet.
Jeg var en fremragende soldat.
Og jeg blev en fremragende udstødt,
ligesom jeg kunne være blevet en fremragende betjent eller dommer.
Det tvivler jeg nu på.
Hvad jeg vil have, at I forstår, mine damer og herrer i juryen,
og også Dem, hr. selvhøjtidelige anklager,
er, at jeg ikke anerkender Deres domstol eller ret.
De betyder intet, jeg nægter Dem retten til at dømme mig.
Det er noteret.
Og hverken Annie, Patrick eller Drago var mine medskyldige.
Det er ikke det, efterforskningen beviser.
Ligesom i astrologi kan politiet sige, hvad de vil.
Så er det nok.
Sulak, vi tolererer ikke Deres opsætsighed.
Opsætsighed er alt, hvad jeg har tilbage.
Fint, sæt Dem ned.
Tiltalte Kassir Drago, rejs Dem venligst.
Han er heller ikke en rigtig jugoslav.
Vil tiltalte venligst rejse sig?
Efter behørig overvejelse idømmer retten og juryen
hver af jer tre års fængsel.
Hvad angår Dem, eftersom De ikke er tidligere dømt,
idømmes De 18 måneders fængsel,
som vil blive suspenderet og gjort betinget.
De vil blive underlagt streng kontrol
i en periode på to år.
Jeg vil gerne sige én ting til.
Hr. Sulak, før De fortsætter Deres tourné i Frankrigs retsvæsen
for Deres mange andre lovovertrædelser,
så vid, at hvis De ikke ændrer indstilling,
vil dommene være ekstremt alvorlige.
Retten er hævet.
Træk et kort.
Så du ville have været en god betjent?
Selvfølgelig.
Endelig det kort,
jeg har ventet på i to runder.
Hvorfor deserterede du fra Legionen?
Lang historie.
For at validere min verdensrekord i frit fald
skulle jeg aftjene fem år til.
Fem år.
Hvorfor gjorde du det ikke? Du virkede lykkelig.
Du forstår det ikke.
Ingen skal bestemme over mig. Ingen. Nogensinde.
Træk et kort.
Heller ikke over mig.
Ingen. Nogensinde.
Det er en skam, vi kunne have været venner.
Jeg kunne have lært dig noget.
- Noget? - Om livet.
- Livet? - Ja, dit liv er for stramt,
fanget mellem chefer og forbrydere.
Jeg er fri.
Er du virkelig?
Fri som en fugl.
Tror du, du er den eneste eventyrer?
Det er også et eventyr på den anden side.
Mens du enten er på flugt eller i spjældet.
Hvilken frihed er det?
Men jeg har valgt det her liv.
Selv i fængsel er jeg mere fri.
Fint. Sådan, tre seksere.
- Pis. - Smid ét.
Du er en heldig skid.
Hvorfor kom du tilbage efter Jean-Loup?
Jeg lovede ham det. Og jeg er en flink fyr.
Du er en flink fyr.
- Ja da. - Det ved vi begge.
Jo flinkere du er, jo bedre vil folk synes om dig.
Jo mere berømt bliver du.
Jo mere populær bliver du.
Jo mere irriterer du folk.
Træk et kort.
Undskyld.
Pistolen.
I min taske.
Følg mig.
Gå derind, og hold kæft.
Luk døren. Jeg holder øje med dig.
Så du vil spille, ikke? Tag den! Rommy.
Det så du ikke komme, vel?
Moréas, er du søvnig?
Du er en ydmyg fyr.
Du ville spille. Men jeg vil vinde.
Hej. Rør jer ikke.
- Kom så. - Nej tak.
Meget gerne.
Pistolerne i tasken og nøglen til håndjernene.
Nu.
- Lad mig beholde min egen. - I så fald...
Er du sikker?
Jeg er for gammel til at være på flugt. Held og lykke.
- Ciao. - Ciao.
Fortsat god dag.
Kan du sætte mig af?
Spektakulær flugt
i Corail-toget fra Montpellier til Lyon i eftermiddags.
En gruppe af flere bevæbnede personer
befriede den nu berygtede Bruno Sulak
og en af hans medskyldige,
da de blev overført til Lyon-fængslet.
Flugtfangerne er stadig på fri fod
på trods af den store gruppe betjente på sporet.
Tak for i dag.
Vi går videre til økonomien.
Europas finansministre mødes i Bruxelles
for at hæve rentesatsen
i centralbanker med et point,
hvilket betyder, at det bliver sværere for borgere
at blive lånegodkendt.
Og så kalder de os tyve.
Vi må væk. Langt væk.
Lad os finde et varmt sted.
I solen.
Los Angeles!
Chaplins land.
- Jim Morrisons land. - Los Angeles.
Juvelernes land.
Novica Zivkovic.
Det er mit rigtige navn.
- Hallo? - Ja, panser. Det er mig. Bruno.
- Ja? - Undskyld for forleden,
vi havde ikke tid til revanche.
Men vi mødes snart igen.
Hurtigere end du tror.
Jeg er ikke så sikker.
Er du i Paris?
Vi kunne få en drink en dag.
Og selvfølgelig ville du komme alene.
- Selvfølgelig. - Hvorfor ikke? Jeg overvejer det.
Jeg må løbe. Jeg siger ikke, at vi snart ses.
Han er her, han er i Paris. Find ham!
- Hej. - Hej.
- Jeg skal melde mig. - Ja.
POLITISTATION
- Goddag. - Goddag.
- Jeg skal melde mig. - Tak.
Annie Bragnier.
- Der er gået to dage. Kom så. - Lad mig være.
- Nej. - Kom nu.
Jeg vil få dig til at smile
Kom nu, Annie
Jeg laver dig en af mine bedste retter.
Ja! Min lille Annie
- Hej. - Annie Bragnier melder sig.
- Hvad så? - Det tog en evighed!
Er du klar?
- Klar? Vi skal på ferie. - Virkelig?
Min elskede, hvad drikker du?
Rigtig godt.
- Hvad med is? - Selvfølgelig.
- Pistacie. - Pistacie.
Jeg skaffer dig en.
- Vil du have is? - Nej, ellers tak.
Steve?
Er vi på ferie?
Hvad laver du?
Jeg smutter, jeg har fået nok. Flyt dig.
Hvorfor?
Jeg troede, vi var på ferie.
Vi kan godt være på ferie og arbejde.
Det er ikke sjovt.
Det her ender galt, ved du godt det?
Hvad er du bange for?
Ingenting. Det skal bare ikke ende galt.
Jeg er faktisk bekymret for dig og Steve.
Du er bange. Skal jeg holde op?
Det bad jeg dig ikke om.
Men jeg beder dig ikke blive ved.
Hvad vil du så have?
Jeg vil have et par dages fred med dig.
Du var i Amerika i månedsvis.
Bare os to i to dage, bare to minutter, okay?
- Stop. - Hvornår stopper du?
Kan du ikke se det? Jeg er der ikke.
Jeg er der ikke, når du bliver anholdt.
Cartier i Cannes. I må være sindssyge.
Vi bliver ikke anholdt. Annie, hold nu op.
Okay?
Vi bliver ikke anholdt.
Annie!
Smykker til 40 millioner franc.
Det var røvernes bytte efter røveriet af Cartier i Cannes i går.
De to røvere blev identificeret af politiet.
Manden er jugoslav, Bruno "Legionæren" Sulak,
der har deltaget i
- de fleste af røverierne. - Annie! Bruno er i fjernsynet!
Omkring kl. 12.30 kom to personer ind.
Med cirka et minuts mellemrum.
De bad om at se nogle stykker.
Takket være et af de ansattes vidnesbyrd,
blev røverne let identificeret.
De er to jugoslaver, Bruno Sulak og Radisa Jovanovic.
Bruno "Legionæren" Sulak er velkendt af politiet.
Bruno Sulak, Legionæren.
Gerningsmanden...
Den upågribelige tyv...
Der flygtede to gange...
Nutidens Arsène Lupin...
...28 år gammel, hader vold.
Byttet siges at være mange milliarder værd...
Sulaks kup har gjort ham til offentlighedens største fjende.
En meget blid mand.
Han affyrede aldrig et våben.
Det er en regel, han altid følger.
Ja? Chef! Sulak!
Hvad med den drink? Har du tid i dag?
Middag på din café?
Men du kommer alene, ikke? Du lovede det.
Selvfølgelig, som lovet.
Hvis du ser mig på gaden, så bare rolig, jeg er aldrig bevæbnet.
- Skyder du mig ikke? - Jeg er aldrig bevæbnet.
Hvis vi finder dig, skyder du ikke?
Nej.
Så lad mig fortælle dig noget, hvis jeg ikke finder dig, siger jeg op.
Hvis du hører, at jeg har sagt op, er det din skyld.
- I nyhederne? - Lige præcis.
- Vi ses snart. - Vi ses snart, panser.
Politi! Hænderne op! Rør dig ikke!
Tag hjelmen af.
- Hvem fanden er du? - Ikke nogen.
Jeg skulle levere den her til en fyr på caféen.
Jeg er bare budbringer.
- Hvem bad dig om at levere den? - Bageren.
Anhold den lille klovn.
- Kom så. - Jeg har ikke gjort noget.
Send holdet tilbage til stationen.
Hænderne på rattet.
Gør ikke noget dumt, kør rundt om pladsen.
Hvordan går det?
Fint. Dig?
- Nød du Cannes? - Ja, det var vovet.
Du er imponeret, ikke?
Du gav mig dit ord, men du var langt fra alene.
Du ved, hvordan ledelsen er. Jeg kan ikke gøre, hvad jeg vil.
Jeg sagde jo, at du ingen magt har.
Se, hvor du kører.
Jeg vandt.
Du tabte. Jeg smutter.
Jeg stopper.
Jeg har flere penge end Borg.
Og jeg har aldrig spillet tennis.
Du kommer til at kede dig på ferie. Vi ses igen.
Okay, stop bilen, jeg har kvalme.
Her.
Giv Anne den her,
og bed hende om at ringe fra en mønttelefon.
Der er alt. Billetter, penge.
Intet problem.
- Har du, hvad jeg bad om? - Ja.
Her.
Er det polakken?
Han er i fængsel. Ham her er fra Marseille.
KØREKORT
Forfærdeligt arbejde.
Og det er ikke billigt.
Men du er berømt.
Folk er bange. De beder om mange penge.
Ja, det ved jeg.
Jeg ringer, når jeg er i Rio. Tager du med?
Til Rio? Meget gerne.
- Skål, min ven. - Skål.
- Hallo? - Min elskede.
Min elskede, hvordan har du det? Hvor er du?
Jeg er for langt væk fra dig.
Jeg er ved at krydse grænsen til Italien.
Vi skal et varmt sted hen, til Brasilien.
Brasilien?
Ja, dig og mig. Vi bruger alle pengene.
Vi tager på stranden, elsker og griner.
Vi spiser god mad, soler os, får en masse børn.
Vi må holde op med at gemme os.
Vi holder sammen for evigt.
ID-tjek.
- Jeg kan lide den idé. - Virkelig?
Ja.
- Vil du med? - Ja.
- Gør vi det? - Ja.
- Vi ses i morgen, elskede. - Vi ses i morgen.
- Hej. - Buongiorno.
Toldtjek. Sluk motoren, tak.
Har du dit ID?
Tak.
Stig venligst ud af bilen, og følg mig.
FRANKRIGS TOLDVÆSEN
Jeg forstår ikke, hvorfor et belgisk pas?
Hvorfor? Passet er belgisk, fordi min far er belgier,
og min mor er italiener. Enkelt.
- Min far er belgier, og min mor... - Det forstår jeg.
Men jeg kan ikke lide dit pas.
Så jeg venter på at høre fra ambassaden.
De vil sige det samme. Er du fuld?
Vi spilder tiden.
Jeg skal til Italien, jeg er ventet på Sicilien.
Jeg forstår intet!
Dæmp dig lidt.
Okay?
Der er en kvinde, der venter på mig.
- Hvad siger han? - Det handler om en kvinde.
Og min kone ved det ikke.
Kærlighed.
Ja, det er utroskab. Han skal se en kvinde i Italien.
Herren er gift, ikke?
Men det forklarer ikke passet.
Der er noget galt.
Der er intet at forstå. Jeg spilder tiden
på at sludre her.
Jeg kan ikke vente længere, jeg skal til Italien.
Den her kvinde venter på mig.
Åh, Bruno.
Du ser godt ud. Det lyse hår klæder dig.
Tak, de herrer.
Kom. Det er slut, lad os tage tilbage til Paris.
Med tog?
Må jeg åbne vinduet?
Ja da.
Derfor, i Frankrigs navn
idømmer retten Dem ni års fængsel.
De skal afsone i Fleury-Mérogis-fængslet.
Retten er hævet.
Lad os hente Bruno.
Jeg venter på ham kl. 6.00 ved heliporten.
Ja, det er min eneste chance!
Kom nu, vent ikke.
Du bør altid være beruset.
Det hele er her, det er det eneste spørgsmål.
For at du ikke mærker tidens rædsomme byrde på dine skuldre,
der trækker dig til jorden, har du brug for konstant beruselse.
Hvilken slags?
Vin, poesi.
Eller dyd. Vælg selv.
Hvad, hvis på trappen til et palads, på det grønne græs i en grøft,
i den kedelige ensomhed i dit soveværelse, du vågner
og beruselsen, som allerede var svag, er forsvundet,
spørg vinden, bølgen, stjernen, fuglen, uret,
spørg alt, der griner, stønner, løber, synger, taler,
spørg, hvad klokken er, og vinden, bølgen, fuglen, uret
vil svare: "Det er tid til at blive beruset!
"At flygte fra tidens tyranni
- og være beruset uden stop!" - Min elskede.
"Af vin, poesi, kærlighed,
eller dyd. Vælg selv."
Jeg er der ikke engang til at holde om dig.
Her.
- Du er sulten. - Fængselsmad...
Jeg kan end ikke gå i cafeteriet.
- Hvorfor? - Det ved jeg ikke.
De er måske bange for, at jeg vil gemme en sav i kaffegrumset.
Jeg hørte om Steve.
Han blev henrettet. De gav ham ikke en chance.
Afskaffet dødsstraf min bare.
Er du enig? Du og dine små kolleger?
Det var ikke mit hold.
Jeg har sendt min opsigelse.
- Er du ikke betjent længere? - Nej.
- På grund af det her? - Blandt andet.
Du er fængslet, og jeg gider ikke jage andre.
Hvis du tror, jeg forbliver indespærret...
Indrøm det, du vil savne mig.
Hvad vil du lave nu?
Jeg tager mig lidt tid til at rejse, læse, skrive.
At skrive kriminalromaner er noget, pensionerede betjente gør.
Hvorfor ikke?
Hold dig på ret kurs.
Afson din tid.
Du er stadig ung, du har meget at opleve.
Hvorfor siger du det?
De vil ikke være søde, hvis du presser den.
Det giver mig en idé. Måske skriver jeg også en bog.
- Om hvad? - Frihed.
Kærlighed, Middelhavet, liv. Mere siger jeg ikke, du stjæler den bare.
Besøget er slut. Kom så, Sulak.
Jeg kender ikke engang dit fornavn.
Georges.
Det er Georges.
- Farvel, Georges. - Farvel, Bruno.
Pas på dig selv.
Du kender mig jo.
Nå, kom så.
- Undskyld, det er ikke let her. - Rejs dig op.
Kom nu.
Kommer du tilbage?
- Ja. - Kom så.
Ciao.
Vi følger planen. Jeg stoler på dig.
Walkie-talkien og den åbne dør.
Jeg løber mange risici for Sulak.
Vent på mit sidste opkald og mine sidste instrukser. Vi ses.
Alt er parat. Følg planen til punkt og prikke.
Gå tilbage til cellen, hvis der er noget. Held og lykke.
Jeg er i hovedkorridoren.
Ja, Bruno.
- Den er låst. - Den burde være åben.
Den er lukket, hvad nu?
Jeg forstår det ikke. Jeg har arrangeret det hele.
Bruno, jeg kan ikke høre dig.
Det går ikke. Gå tilbage til din celle.
- Hvad vil du have? - Americano, to sukker.
- To sukker. - Ja.
Bruno?
Kom ud.
Kom ud. Hvad laver du med den?
Min elskede.
Endnu engang undslap jeg i min drøm
for at falde i søvn nær din varme krop.
En fredfyldt følelse.
Tung i kroppen, let i sindet.
Jeg flyver, jeg flyder.
Jeg mærker ikke tyngdekraften om natten, omgivet af din lugt.
Jeg er der ikke længere.
Jeg forsvinder, og endelig...
Endelig finder jeg dig for evigt.
Endelig.
Det er nødt til at ende en dag.
Jeg ville aldrig været blevet en retskaffen gammel mand.
Men det er min skæbne.
Det ved jeg godt.
Nogle gange
tror jeg, at denne sidste flugt vil gøre mig til en fri mand
for evigt.
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor Lotte Udsen