Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫הסרט מבוסס על חייו של ברונו סולאק,‬
‫אך זהו סיפור בדוי.‬
‫ייתכן שדמויות, מצבים, מקומות ואירועים מסוימים‬
‫שונו או נכתבו מחדש למטרות אמנותיות‬
‫בהתאם לחזונם של הכותבים.‬
‫ברוכים הבאים לקונטיננט החדש!‬
‫גבירותיי ורבותיי, לא לזוז. זה שוד.‬
‫תעשו מה שאני אומר ולא תיפגעו.‬
‫תקשור את עצמך.‬
- ‫- יש לי שני ילדים. - ספר את זה למשטרה.‬
‫הקלטת.‬
‫פתחו את הקופות לאט.‬
‫מלאי את התיק.‬
‫מלאו את התיקים שקיבלתן.‬
‫הקופות שבקצה, העבירו את הכסף לקופה 2.‬
‫בוקר טוב, גברתי. אני לוקח סוכרייה.‬
‫קדימה, קשור את עצמך ושב.‬
‫זכרו, הכסף הזה הוא לא שלכם.‬
- ‫- מהר, תעשה מה שהוא אומר. - תודה רבה, ניקול.‬
‫תירגע, זה לא הכסף שלך.‬
- ‫- אתה לוקח גם צ'קים? - צ'קים ושטרות.‬
‫בדיוק ככה.‬
‫זה קל, נכון? תודה. שיהיה לכם יום נעים.‬
- ‫- קח. - תודה לך.‬
‫תודה, גברתי.‬
‫את יכולה להחזיק את זה? זה מתוק מדי.‬
‫שיהיה לכן יום נעים. אני מתנצל על אי הנוחות‬
‫ונתראה בקרוב.‬
‫היי!‬
‫זהירות. עיניים על הכביש, אנני.‬
- ‫- אז זה לא התיק שלך? - לא.‬
‫ומה שבתוך התיק גם לא שלך?‬
‫לא.‬
‫אז מה אתה עושה כאן?‬
- ‫- לא יודע. - אתה חף מפשע?‬
‫לעזאזל, כמעט עצרנו אדם חף מפשע.‬
‫הייתי כזה קרוב לשלוח אותו לכלא.‬
‫אני ממש מצטער. אתה חופשי ללכת.‬
‫סליחה.‬
‫חכה, טוניו, תגיד לי משהו.‬
‫כמה פעמים עצרתי אותך?‬
- ‫- תן לי מספר. - לא יודע.‬
‫שש... אולי שבע.‬
‫שבע-עשרה פעמים.‬
‫שב.‬
‫בחייך, הזקנה זיהתה אותך.‬
‫בוס, היה שוד בקונטיננט אורנז'.‬
- ‫- קונטיננט אורנז'? - ה"אוניקו" הישן.‬
- ‫- לעזאזל. יש נפגעים? - לא.‬
‫תודה לאל.‬
‫כמה?‬
‫בערך מאתיים אלף, הכנסות של כל השבוע.‬
‫זיהינו את אחד הבחורים מתמונה.‬
‫סולאק ברונו. נולד בשישה בנובמבר 1955 בסידי בל-עבאס שבאלג'יר.‬
‫ליגיונר ברג'ימנט הצנחנים ה-2. ערק לפני 18 חודשים.‬
‫יש לו עבר פלילי?‬
‫הוא ישב ארבעה חודשים על גניבה כשהיה בן 18.‬
‫שטויות.‬
‫מאז שהוא ערק, הוא העלה הילוך.‬
‫הוא חשוד בתריסר מקרי שוד.‬
‫תמיד סופרמרקטים. אביניון, אלבי, בון.‬
‫תמיד אותו הצוות. שני שודדים ועוד אחד שמחכה ברכב.‬
- ‫- מי זיהה אותו? - שתי עובדות.‬
‫הן היו שם בזמן השוד.‬
- ‫- הן כאן. - יכול להיות שהן שותפות לפשע?‬
‫בכנות, הכול אפשרי, אבל אני בספק.‬
- ‫- תכניס אותן. אני אדבר איתן. - בסדר.‬
- ‫- תשאיר את התמונה. - טוב.‬
‫טוניו, ידידי.‬
‫זה יום המזל שלך. עוף מכאן. נמאס לי ממך.‬
‫לך לפני שאשנה את דעתי.‬
‫חבל, זו תמונה בשחור-לבן.‬
‫אי אפשר לראות את צבע העיניים שלו.‬
- ‫- הוא נראה חמור סבר. - אבל זו תמונת מעצר.‬
‫אף אחד לא נראה טוב בפרופיל.‬
‫במציאות הוא נראה יותר טוב.‬
‫עיניים כאלה אי אפשר לשכוח.‬
‫והחיוך שלו, החיוך הגדול.‬
- ‫- מקסים. - בחור נאה.‬
‫ומנומס.‬
‫חתיך.‬
‫ממש חתיך.‬
‫רק רגע, גבירותיי.‬
‫אנחנו מדברים על שודד. לא על איזה בחור במועדון.‬
‫המלאך הקטן שלכן גנב 20 מיליון.‬
‫כן, אני...‬
- ‫- והשני? - השני?‬
- ‫- איזה שני? - הבחור השני.‬
‫לא ממש ראיתי אותו.‬
- ‫- לא ממש שמתי לב, מצטערת. - גם אני.‬
‫תודה, גבירותיי.‬
‫מי הליצן הזה?‬
- ‫- אחת. - מה?‬
‫שכח מזה.‬
‫אני לא מאמינה שתעשה את זה.‬
- ‫- שתיים. - תפסיק.‬
‫זה טיפשי. אנחנו לא יודעים כמה המים עמוקים.‬
‫ברונו.‬
- ‫- אני רצינית לגמרי. - את רצינית לגמרי?‬
‫אם תעשה את זה, לא אדבר איתך עד סוף היום.‬
- ‫- עד סוף היום? זה הרבה זמן. - הרבה מאוד.‬
- ‫- שלוש. - ברונו, די.‬
‫אני רצינית. אתה מפחיד אותי.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫לא!‬
‫נו, באמת.‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫קדימה, צא כבר.‬
‫ברונו!‬
‫אתה שמוק!‬
‫זין!‬
‫אתה שמוק.‬
‫הבהלת אותי.‬
‫את משוגעת כמוני.‬
‫עוד לא הבנת את זה?‬
‫את יודעת מה אני הכי אוהב?‬
‫חוץ ממני?‬
‫חוץ ממך.‬
‫את הרוח על עורך.‬
‫הרוח שמלטפת.‬
‫ואת?‬
- ‫- חוץ ממך? - כן.‬
‫את המהירות.‬
‫אתה יודע מה רציתי לעשות כשהייתי קטנה?‬
- ‫- לא. - הרבה דברים.‬
- ‫- מה עוצר בעדך? - כלום.‬
‫יום אחד אעשה את הכול.‬
- ‫- אתה יודע מה אני הכי אוהבת? - לא.‬
‫שהשמיים והים נפגשים ולא רואים את קו האופק.‬
‫נגור ליד הים.‬
‫ויהיה לנו תינוק.‬
‫מה?‬
- ‫- שלום, אני ברונו. - אנני. נעים להכיר.‬
‫נעים להכיר.‬
‫שנזמין בקבוק?‬
‫נשמע טוב. מי זה?‬
- ‫- וואו. - זאת מריקה.‬
‫תראו את הנסיכה שלי.‬
- ‫- חשבתי שאת מגיעה הלילה. - היי!‬
- ‫- לא. - וואו.‬
- ‫- מה שלומך? - נסיכה שלי.‬
‫בואי, תשתי משהו.‬
‫יפה כאן! אני שמחה לראות אותך.‬
- ‫- מה דעתך על הנוף? - לא רע בכלל.‬
‫שם זה "בית קטן בערבה".‬
‫ושם זה "היידי בת ההרים".‬
‫...והוא פשוט קפץ עליו,‬
‫על הכתפיים,‬
‫ונשך לו את הצוואר.‬
‫ברצינות, הגידים שלו...‬
- ‫- זה לא מה שקרה. - זה כן.‬
‫אל תגיד את זה, ברונו.‬
‫זה עניין של שכל ישר.‬
‫אין לך שכל ישר. אסור לך לומר שפוליטיקה היא מיותרת.‬
‫פוליטיקה רק עוזרת לעשירים להישאר עשירים‬
‫ומכריחה את העניים לשתוק.‬
‫אתה מתיש. אתה לא מאמין בשום דבר.‬
‫אני מאמין בחופש.‬
‫ושיראק, מרשה ומיטראן לא נותנים לנו אותו.‬
‫אני לא מסכים.‬
- ‫- בשביל מי החלק השני? - בשבילך.‬
‫אבל החלק שלי הוא החלק שלך.‬
‫כולם השתתפו, כולם מקבלים תשלום.‬
‫לא אכפת לי. אני לא רוצה את הכסף.‬
‫תני לי את הצ'קים.‬
‫את מאמינה?‬
‫כל כך הרבה אנשים שלא יצטרכו לשלם על הקניות.‬
‫אבל כדאי שנספר לאנשים הטובים האלה,‬
‫כי במקום להודות לך, הם רוצים לזרוק אותך לכלא.‬
- ‫- רובין הוד. - לא עשינו שום דבר רע.‬
‫רק גנבנו מגנבים גדולים יותר.‬
‫אל תדאגי. הפושעים הגדולים אף פעם לא ישבו בכלא.‬
- ‫- קומוניסט. - זה לא קשור.‬
‫אני רק רוצה לפוצץ את הכול.‬
‫אז אתה טרוריסט.‬
- ‫- את מסתלבטת עליי? - לא.‬
‫מה?‬
‫כלום.‬
‫אתה יפה.‬
‫גבירותיי ורבותיי, לא לזוז. זה שוד.‬
‫עשי מה שאני אומר והכול יהיה בסדר.‬
‫מהר יותר!‬
‫קורה מחירים זולים‬
‫סופרמרקט קו-אופ‬
‫לא לזוז! זה שוד!‬
‫עשו מה שאני אומר ואף אחד לא ייפגע.‬
‫פתחו את הקופות.‬
‫רוקנו אותן לתוך התיק הזה.‬
‫ממוט‬
‫תמיינו לפי שטרות של 500 ושל 100.‬
- ‫- קדימה, מותק! - צריך לשים את זה מאחור.‬
‫תראו.‬
- ‫- מדהים. - קירבת אותי.‬
- ‫- זה הכדור שלנו. - זה שתי נקודות.‬
‫שנתחיל עוד סיבוב?‬
- ‫- שלום, חברים! - פטריק.‬
‫...מאחורי ההר.‬
‫אתה לא מוכן לשחק עכשיו.‬
- ‫- אני מותש. - טוב לראות אותך.‬
‫מה אנחנו שותים?‬
‫לחברים שלי היה כרם. יינות מדהימים.‬
‫הם יכלו להפוך אותך למשוגע.‬
‫אבל זה היה כנראה במאה ה-12 או ה-13.‬
- ‫- יינות שמשגעים אותך? - או מעוורים אותך.‬
‫שטויות.‬
- ‫- זה לא קורה עם כל סוגי הענבים. - אם אתה אומר.‬
- ‫- טוב, אני עולה. - מה?‬
- ‫- כן. - את באה איתי?‬
- ‫- לאן אתה הולך? - אני כבר באה.‬
- ‫- תיזהר. - אל תדאגי, עבדתי במסעדה.‬
‫תניח את הסכין.‬
- ‫- אתה מנסה להרגיע אותי. - תירגע.‬
‫אתה מנסה להרגיע אותי, אני מכיר אותך.‬
‫אני מכיר אותך.‬
‫הכול בסדר.‬
‫פטריק, אם אתה רוצה להצטרף, תקשיב לי.‬
‫למה לא את זה? הוא קרוב יותר.‬
‫לא. כבר שדדנו את כל הסופרמרקטים באזור הזה.‬
‫לא את זה שמחוץ לרודז.‬
‫איזה סופרמרקט זה? קונטיננט? ממוט?‬
‫חובב קונטיננט יקר שלי, זה ממוט.‬
‫פטריק, אתה תיכנס אחריי ותשמור על הקופאיות.‬
- ‫- ומה איתי, ברונו? - את, אהובתי,‬
‫את במגרש החניה, מוכנה עם המנוע רץ.‬
‫טוב. איזו מכונית יש לנו?‬
- ‫- רנו 30. - לא, אבל רציתי ב-מ-וו.‬
- ‫- זה בסדר. - זה רכב כבד ולא אמין.‬
‫ניסינו להשיג רכב אחר.‬
‫אני רוצה ב-מ-וו.‬
‫מה שמשנה זה הנהגת, לא הרכב.‬
- ‫- כולם מוכנים? - מוכנים.‬
- ‫- אין בעיה. - נצא מחר בשש בבוקר.‬
- ‫- אל תחגוג כל הלילה. - גם אתה, פט.‬
‫אני אעבור שוב על התוכנית.‬
‫קדימה. לילה טוב לכולם.‬
‫ליתר ביטחון.‬
‫תנו את התיק לקופאית הבאה.‬
‫קדימה, זה ייגמר בקרוב.‬
‫תמלא אותו.‬
‫לקופה הבאה, תודה. הישארו רגועות.‬
- ‫- מה את עושה? - מלא את התיק.‬
- ‫- ממזר, חושב שאתה אל קפונה? - אני אראה לך.‬
- ‫- מה קורה? - פטריק, אזיקונים. עכשיו.‬
- ‫- מה לעשות? - תביא אזיקונים!‬
‫כולם להירגע. לא לזוז. ידיים על הדלפק.‬
‫אני לא רוצה למות. יש לי ילדה.‬
‫תשתקי. ידיים על הדלפק.‬
- ‫- תמלא אותו. שתוק. - אתה עוד תשלם על זה.‬
- ‫- תעמיס. - דראגו?‬
‫מלא את התיק!‬
‫ידיים על הדלפק!‬
‫תקשיבי לי, לעזאזל!‬
‫אמרתי לך לשתוק!‬
- ‫- מה קרה? מסתדר? - הכול בסדר.‬
- ‫- מה? - זה בסדר.‬
‫את לא הולכת למות, תירגעי. לא יקרה לך כלום. תירגעי כבר!‬
‫עזבי אותי. תירגעי.‬
‫שתקי כבר! תפסיקי לזוז!‬
‫תפסיקי לזוז!‬
- ‫- את משוגעת? - זוז.‬
- ‫- תקשיבי לי! תירגעי. - אני לא רוצה למות.‬
- ‫- מה הוא עושה? - זוז.‬
‫תנשמי, תירגעי.‬
- ‫- אני לא יכולה לנשום. - תפסיק.‬
‫אני לא...‬
‫הביטי בי.‬
- ‫- הירגעי, בריז'יט. - תנשמי.‬
- ‫- אני לא יכולה! הצילו! - תסתכלי עליי. תישארי איתי.‬
‫בואו נתחפף.‬
- ‫- מה יש לו? - שקט.‬
‫אל תשתיק אותי. תרגיע.‬
‫מה? מה הבעיה?‬
- ‫- למה עשית את זה? - הרגת מישהו?‬
‫בפעם הבאה, אני אהרוג אותך.‬
- ‫- אתה מאיים עליי? - כן.‬
‫באנו בשביל הכסף, לא כדי להרוג אנשים.‬
- ‫- אתה מאיים עליי? - כן.‬
‫לא הרגתי אף אחד! נפלט לי כדור!‬
- ‫- תירגע. - שתוק!‬
‫אנחנו בסדר. לא קרה כלום. תירגע.‬
‫לעולם אל תעשה את זה שוב!‬
‫שתוק! סתום את הפה!‬
- ‫- מה קרה? - הוא זיהה את סולאק מהתמונה.‬
‫תצלם הכול. למטה, גם שם, בצד השני.‬
‫שלום. ספרי לי מה קרה.‬
‫זו הקופאית שהותקפה.‬
‫אני אדבר איתה.‬
‫הם נכנסו ותקפו אותנו באלימות.‬
‫הם כיוונו אלינו את האקדחים שלהם וצעקו.‬
- ‫- כמה הם היו? - ארבעה או חמישה.‬
- ‫- אתה יכול לתאר אותם? - כן.‬
‫בחור שחור גדול.‬
‫חיה עם עיניים אדומות.‬
‫ובחור לבן קטן והיסטרי.‬
‫לדעתי הוא... אתה מבין אותי? הוא צרח, צעק, ירה.‬
‫ואחד בלונדיני עם עיניים כחולות, גם הוא בפאניקה.‬
‫הוא היה גס רוח לכולם. מאוד גס רוח.‬
- ‫- ואז? - צרחתי והם ברחו.‬
- ‫- הם לא לקחו כלום? - הם שדדו אותנו.‬
‫בכל הצניעות, הצלתי חיים של אנשים.‬
‫זה נהדר.‬
‫אז מה דעתך?‬
‫עם אידיוטים כמוהו, לעולם לא נתפוס את סולאק.‬
‫בוודאות.‬
‫אנחנו מארגנים הרמת כוסית הערב, לכבודך.‬
‫מסיבת פרידה? אני לא אוהב את זה.‬
‫יין פושר, כיבוד קר.‬
‫קצינים שיכורים שמתחילים עם פקידת הקבלה.‬
- ‫- זה פתטי. - זה משמח את החבר'ה.‬
‫לא כל יום אתה מקבל קידום לראש מחלק הפשע המאורגן.‬
‫אנחנו צריכים לחגוג.‬
‫אם אתה אומר.‬
‫להתראות.‬
‫משטרה‬
- ‫- מה? - בואי נסתלק מכאן.‬
- ‫- עכשיו? - ארזי את החפצים שלך.‬
‫תתלבשי, תארזי תיק ותפגשי אותי למטה.‬
‫אל תדליקי את האור.‬
‫דראגו, מריקה, בואו נזוז. קחו את הב-מ-וו ונתראה בפריז.‬
‫פטריק, תתעורר. אנחנו הולכים.‬
- ‫- מה קורה? - הוא חושב שהשוטרים בדרך.‬
- ‫- דראגו, קדימה! - אני בא.‬
‫חרא.‬
‫זה מטורף שאתה מרגיש אותם באים. איך אתה עושה את זה?‬
- ‫- זין! - ראית את זה?‬
- ‫- אנחנו נוסעים לפריז? - נוסעים, אהובתי.‬
‫אמרתי לדראגו, זה נגמר. אני בחוץ.‬
‫נמאס לי מפשיטות המשטרה.‬
‫לא רוצה כלא, לא רוצה עורכי דין, לא רוצה חבילות. מספיק.‬
‫נמאס לי. הוא הבטיח שהוא יפסיק.‬
- ‫- דראגו אף פעם לא ישב בכלא? - לא.‬
‫אבל זה תמיד נגמר בכלא.‬
‫מי ישב בכלא?‬
‫האקס שלי.‬
‫רצחו אותו שם.‬
‫סגירת חשבונות.‬
‫אז מה הצעד הבא? בנקים?‬
‫הבנקים מחוברים לתחנות המשטרה המקומיות.‬
‫מאבטחים חמושים, שטרות עם מספר מעקב.‬
‫ודוכני המרת מט"ח?‬
‫לא. אתה יודע מה הכי טוב? חנויות תכשיטים יקרות.‬
‫תכשיטים הם יפים, הם קטנים, הם יוקרתיים.‬
‫אני אוהבת פושעים וזהו. ככה אני. אני לא יכולה להשתנות.‬
‫ואת?‬
‫אני לא אוהבת פושעים. החבר שלי אמן.‬
‫משורר, אאוטסיידר, מורד.‬
‫מצליח בכל מה שהוא עושה. הוא ניסה להחליק על רולר בליידס.‬
‫זה בא לו בטבעיות. קפיצות, פעלולים...‬
- ‫- סלטות. - את מכורה.‬
‫אנחנו מכורות, כן.‬
‫גם דראגו משגע אותי.‬
‫אבל לא הייתי נותנת לו להחליק על רולר בליידס.‬
‫תגיד לי, מה עושים עם הלוזר הזה? הוא יכניס אותנו לצרות.‬
‫אתה יודע, אם הוא לא היה חבר שלך...‬
‫כן, אבל הוא חבר שלי.‬
- ‫- בסדר. אבל תיזהר. - אני אדבר איתו.‬
- ‫- יודעת מה? - מה?‬
‫אם הם ילכו לכלא...‬
- ‫- בואי נהיה ביחד. - בכיף.‬
‫עשינו עסק!‬
‫אני לא מבין. למה אנחנו לא רוקדים?‬
- ‫- בואו נרקוד. - קדימה.‬
‫קדימה!‬
‫תגיד לי, ברונו.‬
‫למי תמכור את התכשיטים שלך?‬
- ‫- התכשיטים? - כן.‬
‫נמכור להם אותם בחזרה. או לחברות הביטוח שלהם.‬
‫זו תוכנית טובה.‬
‫זה רעיון חכם. זה יכול לעבוד.‬
‫מה האידיוט הזה עושה עכשיו?‬
‫מתעסק עם בחור שלא כדאי להתעסק איתו.‬
- ‫- אתה מכיר אותו? - כן.‬
‫זה סטיב. הוא מיוגוסלביה.‬
‫לך תדבר איתו. הוא יכסח אותו.‬
- ‫- אני רוצה שהוא יכסח אותו. - לך.‬
‫סטיב...‬
‫זה גן עדן כאן.‬
‫השוטרים בצרפת הם תינוקות.‬
‫בתי כלא בצרפת טובים יותר מבתי מלון ביוגוסלביה.‬
‫זה גן עדן, אני אומר לך.‬
- ‫- אתה עובד? - פה ושם.‬
‫הייתי שומר הראש של בלמונדו.‬
‫בלמונדו? באמת?‬
‫אפילו השתתפתי איתו בסרט.‬
‫שמעת? הוא מכיר את בלמונדו.‬
‫בלמונדו, לעזאזל. מדהים.‬
‫אני ישנה איפה שבלמונדו...‬
‫לא יודע אם זה יתאים לך, אבל אם בא לך לעבוד איתי,‬
‫אולי יש לי משהו בשבילך.‬
‫למה לא?‬
‫שלום, אדוני. איך אפשר לעזור?‬
‫אשמח לראות את העגילים שלכם.‬
‫כמובן. בוא איתי.‬
‫זו מתנה לאירוע מיוחד?‬
- ‫- יום הולדת? - יום נישואין.‬
- ‫- טוב מאוד. יש לך תקציב מסוים? - לא, אני...‬
‫גבירותיי ורבותיי, זה שוד. הכול יהיה בסדר.‬
‫אני אבחר בעצמי. את הידיים, בבקשה.‬
‫על הרצפה, אדוני. על הרצפה.‬
‫ידיים, בבקשה.‬
‫צא. חמישים שניות.‬
‫הירגעו. אנחנו כאן בשביל התכשיטים.‬
‫אף אחד לא ייפגע.‬
‫הירגעו, בבקשה.‬
‫תהיו בשקט. זה תכף ייגמר.‬
‫שלושים שניות.‬
‫בואו נתחפף!‬
‫תודה על שיתוף הפעולה. שיהיה לכם יום נעים.‬
‫תענוג לעשות איתכם עסקים.‬
- ‫- סוף שבוע נעים לכולם. - תודה.‬
‫כל הכבוד!‬
‫קדימה.‬
- ‫- חרא, יש שני רכבים מאחורינו. - תירגעו.‬
- ‫- מה את עושה? - אני אטפל בזה.‬
‫זוז כבר!‬
‫הם חושבים שהמקום שייך להם. תמיד אותו סיפור.‬
‫תירגעי, אני אטפל בזה.‬
- ‫- אני רגועה, רק חייבת לאסוף את הילדים. - סליחה.‬
‫סע. אתה חוסם את התנועה, אדוני.‬
‫הישארו רגועים.‬
- ‫- סעי, גברתי. בבקשה. - תודה לך, אדוני השוטר.‬
- ‫- אני אומר לך, הממזר הזה... - אפשר לקבל קפה?‬
- ‫- הוא תקף אותי. - שתוק!‬
‫לא כולם ביחד!‬
‫רוצה שאשב?‬
‫שב!‬
‫אני אגיש תלונה.‬
‫מה לעזאזל? שומעים אתכם משם.‬
‫אני הקורבן, אבל החארות לא מקשיבים לי.‬
‫מה אמרת?‬
‫אידיוטים, מה קורה פה?‬
‫הוא אומר שהלקוח לא שילם לו. הם התחילו לריב. שום דבר חדש.‬
‫מצאנו עליו את זה.‬
‫סמים, שידול, תקיפה וגניבה.‬
‫זו חתיכת רשימה.‬
‫תשחרר אותנו ואספר לך על כנופיה.‬
‫איזו כנופיה? מי? מה?‬
‫יוגוסלבים. הם מתכננים שוד. אני מכיר אחד מהם.‬
‫תמשיך לדבר. אני מקשיב.‬
‫תוריד את זה ממני ונדבר.‬
- ‫- והתלונה שלי? - נרשום אותה.‬
‫קחו ממנו תצהיר. בוא איתי.‬
- ‫- ואני רוצה כסף. - אל תגזים.‬
‫זה הייגר-לה-קולטר שדיברתי עליו.‬
‫דגם פלטינה עם תנועה מתמדת אוטומטית.‬
‫קלסי ומודרני.‬
‫הוא מאוד פופולרי.‬
‫את אוהבת את זה?‬
- ‫- זה "כן" או "לא"? - כן, אמרתי.‬
‫אפשר...‬
- ‫- אפשר לענוד לך אותו? - כמובן.‬
- ‫- הוא קצת כבד, לא? - לא, דווקא לא.‬
- ‫- כמה הוא עולה? - הדגם הזה עולה 63,000 פרנק.‬
‫הבנתי. אז כדאי שלא אאבד אותו.‬
‫או שיגנבו לי אותו. היום, מי יודע...‬
‫יש כל כך הרבה שודים, את יודעת?‬
‫שמעי...‬
‫אני אקח אותו.‬
- ‫- מעולה. תרצה לענוד אותו כבר עכשיו? - כן, בבקשה.‬
‫אקרא לעמיתי כדי להסדיר את התשלום.‬
- ‫- תודה. - תודה לך, אדוני.‬
- ‫- שלום, אדוני. - שלום.‬
‫ברכותיי. זה שעון נהדר.‬
‫תודה. אפשר לקבל הנחה?‬
‫אני לא חושב שזה אפשרי.‬
‫ואם אשלם במזומן?‬
‫אם כך, אתן לך שלושה אחוזי הנחה.‬
‫חמישה אחוזים.‬
‫שלושה וחצי.‬
‫שלושה וחצי...‬
‫בסדר.‬
‫הוא יפה.‬
- ‫- מה השעה? - שבע.‬
‫אתה תמיד קם מוקדם.‬
‫תן לי לישון.‬
- ‫- רוצה קרואסון? - כן.‬
- ‫- אהובי? - כן, אהובתי?‬
‫תוכל לקנות לי טמפונים, בבקשה?‬
‫כמובן, אהובתי.‬
‫תודה.‬
‫אתה לא מכיר אף אחד מהאנשים האלה, נכון?‬
- ‫- נכון. - בטח.‬
- ‫- ואת, גברת... - ברומן, סופי. לא.‬
‫מה לא?‬
‫לא, אני לא מכירה אותם.‬
‫סופי ברומן.‬
‫זה שם מאלזס, "ברומן".‬
- ‫- ההורים שלי מבורדו. - בורדו?‬
‫זאת עיר יפהפייה.‬
‫שכונת סן-ז'אן, קתדרלת סן-אנדרה,‬
‫נהר הגארון, עוגות קאנלה.‬
- ‫- היין, לפעמים. - למה לעזאזל אני פה?‬
‫מה את חושבת?‬
‫אני לא מכיר אותה. נפגשנו אתמול ושכבתי איתה.‬
‫אם הייתי יודעת...‬
‫מסוכן ללכת אחרי זרים.‬
‫אימא שלך מבורדו לא לימדה אותך?‬
‫לא, אדוני. את זה היא לא לימדה אותי.‬
‫טוב.‬
‫תפסיקו לעשות ממני אידיוט.‬
‫המשחק שלכם לא עובד עליי.‬
‫אותך, מותק, אני עוצר על שותפות לדבר עבירה,‬
‫קשירת קשר לביצוע פשע,‬
‫תעודת זהות מזויפת, כי אלה מזויפות, נכון?‬
‫וגם על החזקת סחורה גנובה. אלא אם יש לך קבלה על השרשרת?‬
‫שותפות למה? אתה משוגע?‬
‫נו, עזוב אותה.‬
‫את מכירה את אגף הנשים בכלא לה סנטה?‬
‫זה לא תענוג, במיוחד לבחורה יפה כמוך.‬
‫יהיו לה הרבה חברות שם. הרבה.‬
‫לא עשיתי כלום. אני לא מכירה אותו. הזדיינו פעם אחת.‬
‫אני מקווה שהוא היה טוב, כי את תשלמי על זה.‬
‫את עומדת בפני לפחות חמש שנים בכלא.‬
‫כשתשתחררי, את תהיי שבורה.‬
‫דפוקה.‬
‫לא תוכלי לעבוד יותר, אני אדאג לכך.‬
‫תצטרכי לעבוד ברחובות כדי לקנות סמים.‬
‫בוקר אחד, תמצאי את עצמך מתה בפח אשפה‬
‫מאחורי איזה בר עם מזרק תקוע בזרוע.‬
‫אני לא עושה סמים.‬
- ‫- עדיין לא, אבל זה יקרה. - לא עשיתי כלום.‬
- ‫- בית המשפט יחליט. - זה מספיק!‬
‫תפסיק.‬
- ‫- למה אכפת לך? - בסדר, ניצחת.‬
‫עזוב אותה. אני אדבר.‬
‫בבקשה.‬
‫מה אקבל בתמורה?‬
‫אספר לך על כל השודים אם תעזוב אותה בשקט.‬
‫והחברים שלך?‬
‫אילו חברים?‬
- ‫- פרז? - כן, בוס?‬
- ‫- בוא לאסוף את הגברת. - בסדר, בוס. אני בדרך.‬
- ‫- קדימה, בואי. - זה בסדר.‬
- ‫- אאוץ'! - בואי כבר.‬
‫קדימה!‬
- ‫- זה היה תרגיל מלוכלך. - אני יודע.‬
‫אני מקשיב.‬
‫ולבסוף, סופרמרקט קורה בבון, זה היית אתה?‬
‫כן.‬
‫ספר לי על זה.‬
‫לא תעצור אותה, נכון?‬
‫הבטחתי לך.‬
- ‫- בסדר. - באמת.‬
‫אני אדבר עם השופט. היא תקבל מאסר על תנאי.‬
‫והתעודות המזויפות שלה?‬
‫מה אתה רוצה לדעת?‬
‫נכנסתי, שדדתי את המקום וברחתי.‬
‫סוף סיפור.‬
- ‫- לבד? - כן.‬
‫אמרת ששדדת 19 סופרמרקטים בשמונה חודשים. זה מרשים מאוד.‬
‫תמיד לבד?‬
- ‫- תמיד לבד. - לא, אני לא מאמין.‬
‫אני אגיד לך מה אני חושב.‬
‫היית עם החבר שלך דראגו, והבחורה חיכתה במכונית.‬
‫אני לא מכיר שום דרגן.‬
‫"דרגן"? עצרנו את החברים שלך.‬
‫תפסיק לשחק אותה טיפש, ברונו.‬
‫בחייך, יש לך מספיק בשביל גזר דין כבד.‬
‫לא, אני מאוד חמדן. זה הפגם הכי גדול שלי.‬
‫אותו דבר לגביי.‬
‫דרך אגב, אני צריך טובה.‬
‫מה?‬
‫אוכל להשאיר את השעון אצלי?‬
‫השעון? מה כל כך מיוחד בקלטון הזה שלך?‬
‫אבא שלי נתן לי אותו. השעון הזה יקר לי מאוד.‬
‫הסוהרים ייקחו לי אותו כשאיכנס לכלא.‬
‫אם יש לו ערך רגשי...‬
‫תודה.‬
‫תרשה לי להיפרד, בבקשה.‬
‫תזדרז.‬
‫אהובתי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
- ‫- בוא איתי. - אני אחכה לך.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫קדימה, זוג יונים.‬
‫היי.‬
‫על מה אתה פה?‬
- ‫- טעות משפטית. ואתה? - כנ"ל.‬
‫קיבלתי 12 שנה על שוד מזוין.‬
‫ואתה?‬
‫אני ממתין למשפט.‬
‫החדרים פה מכוערים.‬
‫והאוכל נראה מגעיל.‬
‫אני לא מתכנן להישאר.‬
‫ז'אן-לו לבלאש.‬
‫ברונו סולאק.‬
‫אני יודע.‬
‫הסוהרים לא מרוויחים מספיק.‬
‫יכול להיות שיש לי משהו בשבילך.‬
‫יכול להיות שאני מעוניין. אבל לא כאן. זוז.‬
‫אתה יודע איפה למצוא אותי.‬
‫אהובתי, כל יום, המילים שלי‬
‫מלטפות את עורך בקצה העט.‬
‫וגם את שפתייך.‬
‫את יודעת,‬
‫הם רוצים לעשות ממני חיה,‬
‫אבל לא משנה כמה הם ינסו, בכוח או בתחבולה,‬
‫לא איכנע.‬
‫אני רוצה לחיות את החיים שאני רוצה, להישאר ילד נלהב,‬
‫כמו בשיר של רג'יאני שאת אוהבת כל כך.‬
‫להישאר אדם שנדהם, אדם שחולם, שמחכה לך.‬
‫החיים, אהובתי, הם לא לנצח.‬
‫אני חי, חי כשאני כותב לך,‬
‫כשאני מריח לפעמים את הרוח שמלטפת את עורי.‬
- ‫- איך נעשה את זה? - שבעים ואחת.‬
‫טוב.‬
‫ידיים על השולחן, זקן תחמן.‬
‫זה נחמד. אני אוהב את זה.‬
‫זה סכו"ם טוב.‬
‫אפשר להכין מזה קלשון.‬
‫לקשור אותם ביחד. הם חזקים.‬
- ‫- תשיג עוד? - כמובן.‬
‫את צדקת.‬
‫אני אוהב להיות אאוטסיידר, שונה, אמן.‬
‫בחיים אחרים, יכולתי להיות צייר או סופר.‬
‫אבל כאן, בכלא,‬
‫אין מקום לתרבות.‬
‫אין מי שיבין אותנו. אנחנו נטושים.‬
‫הם לא ישפיעו עליי. אני לא רוצה ליפול לשנאה ואלימות.‬
‫אני חזק יותר.‬
‫ואני אחזור חי יותר מאי פעם.‬
‫קיבלתי 12 שנים בכלא, וישבתי כבר כמעט שש.‬
‫כשאשתחרר, אני חושב...‬
‫שאעשה דברים פשוטים.‬
‫אמצא לי מקום ליד הים. או אולי בהרים?‬
‫אני לא אומר שאלך לגור בין העזים.‬
‫השטח פנוי.‬
‫חכה, זה מחזיק. לא, רגע.‬
‫קדימה.‬
‫תן לי לעשות את זה. תן לי...‬
‫כן! זהו זה!‬
‫בוא נעוף מפה!‬
- ‫- קדימה. - לאט.‬
‫קפוץ!‬
‫בוא, ז'אן-לו!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, אתה כמעט שם.‬
‫תן לי יד. קדימה, ז'אן-לו.‬
‫אתה כמעט שם, ז'אן-לו. קח את ידי. קדימה.‬
‫טוב מאוד. מהר.‬
- ‫- קדימה, ז'אן-לו! - אני לא יכול.‬
- ‫- קדימה! - אני לא יכול, ברונו.‬
‫ז'אן-לו!‬
‫קדימה, לעזאזל!‬
‫ברח מכאן, ברונו.‬
‫תסתלק מכאן, אחי.‬
- ‫- ז'אן-לו. - ברח מפה. אני לא אצליח.‬
‫אחזור להציל אותך.‬
‫קדימה!‬
‫הלו?‬
‫מה זאת אומרת, "ברח"?‬
‫טוב.‬
‫ברונו סולאק עטוי תכשיטים‬
‫המשטרה בעקבות סולאק‬
‫אזהרה! סכנת מוות‬
‫סולאק הכוכב‬
- ‫- הוא עושה מאיתנו צחוק. - למה אתה אובססיבי אליו?‬
‫חנויות תכשיטים בפריז 1.10.83‬
‫הוא לא סתם איזה אידיוט עם אקדח.‬
‫קרטייה בז'נבה, פעמיים בשבועיים.‬
‫למה הוא עושה את זה? בשביל הריגוש! הכסף לא מזיז לו.‬
‫כמה הוא הרוויח מהשודים? מאה? 150?‬
‫לא אכפת לו מהכסף. הוא נהנה מזה.‬
‫כשנלמד לחשוב כמוהו, נתפוס אותו.‬
- ‫- תזיזו את התחת. - טוב.‬
- ‫- קדימה! - קדימה, חבר'ה.‬
‫בואו נזוז.‬
- ‫- תלחצו על המלשנים. תמצאו אותו. - בסדר.‬
‫למישהו יש סיגריה?‬
‫אפשר?‬
‫מצית?‬
‫קפה הפוך לא טוב לעיכול.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫כלום, רק יושב איתך לארוחת בוקר.‬
‫נחמד מאוד. סתם היית בסביבה?‬
‫אתה יודע, כל שוטר במדינה רודף אחריך.‬
‫יעצרו אותך בעוד שבוע, בעוד חודש, בעוד שנה.‬
‫נראה, שוטר.‬
‫למה באת לכאן?‬
‫כדי להגיד לך לסגת. אין לך פושעים אחרים לתפוס?‬
‫אתה הפושע האהוב עליי.‬
‫ואתה עליי.‬
‫אתה עליי.‬
‫תודה.‬
- ‫- שיהיה יום טוב. - בכיף.‬
- ‫- זה קצת מטורף, לא? - קצת.‬
‫בוא נלך, קדימה.‬
- ‫- שלום. - שלום.‬
- ‫- דלוסטאן. - בבקשה.‬
‫תודה.‬
- ‫- שלום, אדוני. - שלום.‬
‫היכנס. עמוד בצד. ידיים למעלה.‬
‫לא לזוז.‬
‫על הרצפה.‬
- ‫- פתח את הדלת. עכשיו. - פתח אותה!‬
- ‫- פתח אותה! - אל תזוז.‬
‫לך אל החבר שלך. רד על הרצפה לידו.‬
‫ככה, על הרצפה.‬
‫שלום, רבותיי.‬
‫קודם כול, תפתחו לחבר שלי שם.‬
- ‫- בבקשה. - זהו?‬
‫טוב מאוד.‬
‫אזקו את עצמכם לרדיאטור.‬
‫אני רוצה את המפתח לתא המעצר‬
‫של ז'אן-לו לבלאש.‬
- ‫- מייד. - תודה.‬
‫מישל, איך היה הרסיטל של הבת שלך?‬
‫טוב מאוד, תודה.‬
- ‫- מספר 12. - מספר 12.‬
‫שב.‬
‫אזקו את עצמכם.‬
‫שער!‬
‫השער. פתח את השער.‬
‫טוב מאוד.‬
‫שער.‬
- ‫- מה אתה מעשן? - גולואז.‬
- ‫- לא חזק במיוחד. - זה בלי פילטר.‬
‫חשבתי שזה חזק יותר.‬
‫שירות חדרים.‬
‫אתה מטורף.‬
- ‫- אתה מדהים. - אמרתי לך שאחזור.‬
‫החברים שלי חזרו.‬
- ‫- להתראות, חברים. - להתראות, רבותיי.‬
- ‫- היה לי לעונג. - תודה.‬
- ‫- ביי. - יום טוב.‬
- ‫- להתראות. - להתראות.‬
‫מנוולים.‬
‫לעזאזל!‬
‫יש להם ביצים.‬
‫שלום.‬
‫אתם משוגעים.‬
‫תעודת זהות, כסף, סידרנו לך הכול.‬
‫וכרטיס לריו דרך ליסבון.‬
‫קוראים לך קרלוס.‬
‫די, חברים, אני עומד לבכות.‬
- ‫- תכף נגיע. - תודה לכם.‬
‫מלון לנגלואה‬
- ‫- חדר 14, קומה שנייה. - תודה.‬
‫הדלת!‬
‫אני אוהב אותך.‬
- ‫- במה את צופה? - בסרט עצוב.‬
‫שלום. אפשר לדבר עם פרנשה? זה עניין אישי.‬
- ‫- זה סרט טוב? - הוא עצוב. אני אוהבת.‬
‫פרנשה, זה אני. האבנים אצלי. כן.‬
‫עשרים וחמישה מיליון.‬
‫בפרנקים חדשים, זה לפחות מאה אלף.‬
‫כן.‬
‫מחר בצהריים. מרכז פומפידו.‬
‫בסדר גמור.‬
‫בוא, חבק אותי, אהובי. הסרט הזה עצוב מדי.‬
‫מצאנו משהו. אתה תאהב את זה.‬
‫אז היה רק אדם אחד. איפה התבצע החילוף?‬
- ‫- כשראינו את פרנשה, מהביטוח. - בבובורג.‬
- ‫- בובורג. - מרכז פומפידו?‬
- ‫- מתי? - בשעה 12:00.‬
- ‫- בצהריים. - כן.‬
- ‫- במעגלים, אמרתי. - כן.‬
‫שקט, בבקשה.‬
‫בית המשפט יתחיל בהליכים.‬
‫הנאשם מתבקש לקום.‬
‫שמך סולאק ברונו, תאריך לידה שישה בנובמבר 1955 בסידי בל-עבאס.‬
‫אזרחות יוגוסלבית.‬
‫אני לא יוגוסלבי. אני צרפתי, כבודו.‬
‫אבי צרפתי מפולין, כמו מישל פוניאטובסקי,‬
‫ואימי אלג'ירית-צרפתייה, כמו מארת ויללונגה.‬
‫שקט, בבקשה.‬
‫אתה מואשם בכך שבין השישה ל-20 ביולי 1983,‬
‫לקחת כסף במרמה מסופרמרקטים שונים,‬
‫ממוט, אטאק וראלי.‬
‫פעולות אלה בוצעו כחלק מקבוצה‬
‫ותוך שימוש בנשק או איום בנשק.‬
‫אתה נאשם גם בקשירת קשר לביצוע עבירה.‬
‫לפני שנשמע את עדותו של החוקר הראשי,‬
‫האם יש לך מה לומר?‬
‫כן, כבודו.‬
‫אתה רשאי לדבר.‬
‫אתה יודע, הייתי חייל מצוין. באמת.‬
‫והפכתי לעריק מצוין,‬
‫בדיוק כמו שיכולתי להיות שוטר או שופט מצוין.‬
‫אני בספק רב.‬
‫מה שאני רוצה שתבינו, גבירותיי ורבותיי המושבעים,‬
‫וגם אתה, אדוני התובע הכללי הצדקן,‬
‫הוא שאני לא מכיר בבית המשפט או בגזר הדין שלו.‬
‫אתה חסר משמעות ואני מתכחש לזכותך לשפוט אותי.‬
‫בית המשפט שם לב.‬
‫ואנני, פטריק ודראגו מעולם לא היו שותפים שלי.‬
‫לא לפי הראיות שמצאו חוקרי המשטרה.‬
‫המשטרה זה כמו אסטרולוגיה. הם יכולים להגיד מה שבא להם.‬
‫מספיק.‬
‫סולאק, לא נסבול את החוצפה שלך.‬
‫חוצפה היא כל שנותר לי.‬
‫בסדר. שב.‬
‫הנאשם דראגו מתבקש לקום.‬
‫גם הוא לא באמת יוגוסלבי.‬
‫הנאשמים מתבקשים לקום.‬
‫לאחר דיון מעמיק, בית המשפט וחבר המושבעים‬
‫גוזרים על כל אחד מכם שלוש שנות מאסר.‬
‫ובאשר לך, גברתי, מאחר שאין לך הרשעות קודמות,‬
‫אנו גוזרים עלייך מאסר על תנאי‬
‫לתקופה של 18 חודשים.‬
‫את תישארי תחת פיקוח של קצין מבחן‬
‫למשך תקופה של שנתיים.‬
‫אני רוצה לומר עוד דבר אחד.‬
‫מר סולאק, לפני שתמשיך את דרכך במערכת המשפט של צרפת‬
‫בגין העבירות הרבות האחרות שביצעת,‬
‫דע לך שאם לא תשנה את הגישה שלך,‬
‫גזר הדין יהיה חמור ביותר.‬
‫ובזאת הדיון ננעל.‬
‫בחר קלף.‬
‫אתה באמת חושב שיכולת להיות שוטר טוב?‬
‫כמובן שכן.‬
‫סוף-סוף הגיע הקלף‬
‫שלו חיכיתי במשך שני סיבובים.‬
‫למה ערקת מהלגיון?‬
‫סיפור ארוך.‬
‫כדי להכיר בשיא שלי בצניחה חופשית,‬
‫הם רצו שאחתום לעוד חמש שנים.‬
‫חמש שנים.‬
‫למה לא חתמת? נראה שהיית מרוצה.‬
‫אתה לא מבין.‬
‫אף אחד לא אומר לי מה לעשות. אף אחד. אף פעם.‬
‫בחר קלף.‬
‫גם לי אף אחד לא אומר מה לעשות.‬
‫אף אחד. אף פעם.‬
‫חבל, יכולנו להיות חברים.‬
‫יכולתי להראות לך איך הכול עובד.‬
- ‫- איך מה עובד? - החיים.‬
- ‫- החיים? - כן. החיים שלך חונקים אותך.‬
‫אתה תקוע בין הבוסים שלך לבין הפושעים.‬
‫אני חופשי.‬
‫באמת? אתה חופשי?‬
‫לא נראה ככה.‬
‫אתה חושב שאתה ההרפתקן היחיד כאן?‬
‫גם אנחנו אוהבים הרפתקאות, רק מהצד השני.‬
‫אתה יכול רק לברוח או לשבת בכלא.‬
‫איזה מין חופש זה?‬
‫אבל בחרתי בחיים האלה.‬
‫גם בכלא, אני יותר חופשי ממך.‬
‫בטח. הנה, שלוש שישיות.‬
- ‫- חרא. - זרוק.‬
‫איזה מזל יש לך, ממזר.‬
‫למה חזרת בשביל ז'אן-לו?‬
‫הבטחתי לו, ואני בחור נחמד.‬
‫אתה נחמד מאוד.‬
- ‫- כמובן. - אז אנחנו מסכימים.‬
‫ככל שאתה יותר נחמד, אנשים מחבבים אותך יותר.‬
‫ככל שמחבבים אותך, אתה נהיה מפורסם.‬
‫וככל שאתה יותר פופולרי,‬
‫אתה יותר מעצבן.‬
‫בחר קלף.‬
‫סליחה.‬
‫האקדח.‬
‫לתוך התיק.‬
‫בוא איתי.‬
‫תיכנס ותשתוק.‬
‫סגור את הדלת. אני משגיח עליך.‬
‫אתה רוצה לשחק? הנה לך! רמי.‬
‫לא ראית את זה בא, נכון?‬
‫מוראס, אתה עייף או מה?‬
‫אתה בחור צנוע.‬
‫אתה משחק בשביל הכיף. אני משחק בשביל לנצח.‬
‫שלום. אל תזוזו, חברים.‬
- ‫- קדימה. - לא, תודה.‬
‫אני אשמח.‬
‫שימו את האקדחים בתיק ותנו את המפתחות לאזיקים.‬
‫מהר.‬
- ‫- תן לי לשמור אותו. יש לו ערך רגשי. - אם כך...‬
‫אתה בטוח?‬
‫אני זקן מדי בשביל לברוח. בהצלחה.‬
- ‫- להתראות. - להתראות.‬
‫שיהיה יום טוב.‬
‫היי, תוריד אותנו כאן.‬
‫מבצע בריחה נועז‬
‫התרחש היום על הרכבת המהירה ממונפלייה לליון.‬
‫מספר פושעים חמושים פרצו לרכבת‬
‫ועזרו לשודד הנודע ברונו סולאק להימלט‬
‫יחד עם אחד השותפים שלו‬
‫בזמן שלקחו אותם לבית הכלא בליון.‬
‫הפושעים עדיין חופשיים,‬
‫אך מתקיים אחריהם מרדף משטרתי בקנה מידה רחב.‬
‫תודה על היום.‬
‫ונעבור לחדשות הכלכלה.‬
‫שרי הכלכלה של הקהילה הכלכלית האירופית ייפגשו בבריסל‬
‫כדי להעלות את הריבית‬
‫של הבנקים המרכזיים בנקודה אחת,‬
‫מה שאומר שלאזרחים רבים יהיה קשה יותר‬
‫לקבל הלוואות ומשכנתאות.‬
‫ולנו הם קוראים גנבים.‬
‫אנחנו צריכים לנסוע הרחק מכאן.‬
‫בוא ניסע למקום חם, בבקשה.‬
‫מקום עם שמש.‬
‫לוס אנג'לס!‬
‫המדינה של צ'פלין.‬
- ‫- ושל ג'ים מוריסון. - לוס אנג'לס.‬
‫ארץ התכשיטים.‬
‫נוביצה זיבקוביץ'.‬
‫זה שמי האמיתי.‬
- ‫- הלו? - שלום, שוטר. זה אני, ברונו.‬
- ‫- כן? - סליחה שברחתי כל כך מהר.‬
‫לא היה לנו זמן למשחק חוזר.‬
‫אבל אנחנו ניפגש בקרוב מאוד.‬
‫יותר בקרוב משנדמה לך.‬
‫אני לא בטוח.‬
‫איפה אתה? אתה בפריז?‬
‫אולי נשב לשתות משהו איזה יום.‬
‫ואתה כמובן תגיע לבד.‬
- ‫- כמובן. - בטח. למה לא? אני אחשוב על זה.‬
‫אני חייב לזוז. שלום ולא להתראות, שוטר.‬
‫הוא כאן. הוא בפריז. תמצאו אותו!‬
- ‫- שלום. - שלום.‬
- ‫- באתי להתייצב. - כמובן.‬
‫סן פרנסיסקו‬
‫תחנת משטרה‬
- ‫- שלום. - שלום.‬
- ‫- באתי להתייצב. - תודה.‬
‫מיאמי ביץ' לוס אנג'לס‬
‫אנני ברנייה.‬
- ‫- עברו יומיים. קומי כבר! - עזבי אותי.‬
- ‫- לא. - בואי.‬
‫את תחייכי‬
‫קדימה, אנני‬
‫אני אכין לך ארוחה מעולה.‬
‫זהו זה, כן! אנני הקטנה שלי‬
- ‫- שלום. - אנני ברנייה, באתי להתייצב.‬
- ‫- מה נשמע? - מזמן לא התראינו!‬
‫את מוכנה?‬
- ‫- את מוכנה? אנחנו נוסעים לחופשה. - באמת?‬
‫אהובתי, מה את שותה?‬
‫זה טוב מאוד.‬
- ‫- רוצה גלידה? - כמובן.‬
- ‫- פיסטוק. - פיסטוק.‬
‫אני אביא לך גלידה.‬
- ‫- רוצה גלידה? - לא, תודה.‬
‫סטיב?‬
‫אנחנו בחופשה?‬
‫מה את עושה?‬
‫אני נוסעת. נמאס לי. זוז.‬
‫למה?‬
‫חשבתי שאנחנו בחופשה.‬
‫אנחנו יכולים להיות בחופשה וגם לעבוד.‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫זה ייגמר רע, אתה יודע?‬
‫ממה את מפחדת?‬
‫מכלום. אני רק לא רוצה שזה ייגמר רע.‬
‫בעצם, אני מפחדת ודואגת לך ולסטיב.‬
‫רואה? את מפחדת. את רוצה שאפסיק עם הכול?‬
‫לא ביקשתי ממך להפסיק.‬
‫אבל גם לא ביקשתי שתמשיך.‬
‫אז מה את רוצה?‬
‫אני רק רוצה כמה ימים של שקט איתך.‬
‫חודשים שלמים היית באמריקה.‬
‫רק שנינו ליומיים. לשתי דקות. בסדר?‬
- ‫- תפסיקי. - מתי אתה תפסיק?‬
‫אתה לא מבין? אני לא אהיה שם.‬
‫אני לא אהיה שם כשיעצרו אותך.‬
‫ברצינות, הקרטייה בקאן? אתם מטורפים לגמרי.‬
‫לא יעצרו אותנו. אנני, חכי.‬
‫בסדר?‬
‫לא יעצרו אותנו.‬
‫אנני!‬
‫קרטייה‬
‫תכשיטים בשווי ארבעים מיליון פרנק.‬
‫זה השלל שלקחו השודדים שתקפו את קרטייה בקאן אתמול.‬
‫שני השודדים זוהו על ידי המשטרה.‬
‫הגבר הוא ממוצא יוגוסלבי, ברונו "הלגיונר" סולאק,‬
‫אשר השתתף בעבר‬
- ‫- ברוב מקרי השוד... - אנני! ברונו בטלוויזיה!‬
‫בסביבות 12:30 נכנסו למקום שני אנשים‬
‫בהפרש של דקה.‬
‫הם ביקשו לראות את התכשיטים.‬
‫השודדים זוהו בקלות‬
‫הודות לעדות של אחד העובדים.‬
‫שניהם ממוצא יוגוסלבי, ברונו סולאק ורדיסה יובנוביץ'.‬
‫ברונו "הלגיונר" סולאק מוכר היטב למשטרה.‬
‫ברונו סולאק.‬
‫הפושע ברונו סולאק...‬
‫השודד הבלתי ניתן לתפיסה...‬
‫האיש שנמלט פעמיים...‬
‫ארסן לופן של ימינו...‬
‫...בן 28, מתנגד לאלימות.‬
‫...שלל בשווי מיליארדים.‬
‫מעשי השוד של סולאק הפכו אותו לאויב הציבור מספר אחת.‬
‫איש מנומס מאוד.‬
‫הוא מעולם לא ירה באקדח.‬
‫זה כלל הברזל שלו.‬
‫הלו? בוס! זה סולאק!‬
‫אז מתי נשתה משהו? אתה פנוי היום?‬
‫ניפגש בצהריים בבית הקפה שלך?‬
‫אבל תבוא לבד, כמו שהבטחת.‬
‫כמובן, אני מבטיח.‬
‫אם אי פעם תפגוש בי ברחוב, אל תדאג. אני אף פעם לא חמוש.‬
- ‫- לא תירה בי? - אני לא מסתובב עם אקדח.‬
‫אם נמצא אותך, לא תירה עלינו?‬
‫לא.‬
‫אז אני אגיד לך משהו. אם לא אמצא אותך, אני אתפטר.‬
‫אם תשמע שהתפטרתי, תדע שזה באשמתך.‬
- ‫- אם יגידו בחדשות? - בדיוק.‬
- ‫- בסדר? נתראה בקרוב. - להתראות, שוטר.‬
‫משטרה! ידיים למעלה! אל תזוז!‬
‫תוריד את הקסדה.‬
- ‫- מי אתה, לעזאזל? - אף אחד.‬
‫אמרו לי למסור את התיק למישהו מחוץ לבית הקפה.‬
‫זה הכול. אני רק שליח.‬
- ‫- מי ביקש ממך למסור את זה? - האופה.‬
‫תעצרו את הליצן הזה.‬
- ‫- בוא. - לא עשיתי כלום.‬
‫תבטלו את הגיבוי. נחזור לתחנה.‬
‫ידיים על ההגה.‬
‫אל תעשה שטויות. סע מסביב לכיכר. קדימה.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב. ואתה?‬
- ‫- נהנית מקאן? - כן, זה היה נועז.‬
‫עשיתי עליך רושם, לא?‬
‫הבטחת לי, אבל ממש לא באת לבד.‬
‫אתה יודע איך זה עם הבוסים. אני לא עושה מה שמתחשק לי.‬
‫אמרתי לך ברכבת. אין לך סמכות.‬
‫עיניים קדימה.‬
‫ניצחתי.‬
‫הפסדת. אני יוצא מזה.‬
‫אני מפסיק.‬
‫אני עשיר יותר מביורן בורג.‬
‫ובחיים לא שיחקתי טניס.‬
‫אתה תשתעמם בחופשה. אנחנו עוד נתראה.‬
‫תעצור את המכונית. יש לי בחילה.‬
‫קח.‬
‫תן את זה לאנני.‬
‫תגיד לה שתתקשר למספר הזה מטלפון ציבורי.‬
‫הכול בפנים. כרטיסים, מזומן.‬
‫אין בעיה.‬
- ‫- הבאת את מה שביקשתי? - כן.‬
‫הנה.‬
‫זה הפולני?‬
‫הוא בכלא. זה הבחור ממרסיי.‬
‫רישיון נהיגה‬
‫איזו עבודה גרועה.‬
‫וזה לא זול.‬
‫אבל אתה מפורסם.‬
‫אנשים מפחדים. הם מבקשים הרבה כסף.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫טוב, אתקשר כשאגיע לריו. תצטרף אלינו שם?‬
‫ריו? בשמחה.‬
- ‫- להתראות, ידידי. - להתראות.‬
- ‫- הלו? - אהובתי.‬
‫אהובי, מה שלומך? איפה אתה?‬
‫רחוק מאוד. רחוק מדי ממך.‬
‫אני עמוד לחצות את הגבול עם איטליה.‬
‫אנחנו נוסעים למקום חם, לברזיל.‬
‫ברזיל?‬
‫כן, את ואני. נבזבז את כל הכסף שלנו.‬
‫ניסע לחוף, נתעלס ונצחק.‬
‫נאכל אוכל טוב, נשתזף, נעשה מלא ילדים.‬
‫אנחנו צריכים להפסיק להסתתר.‬
‫נישאר תקועים ביחד לנצח.‬
‫בדיקת תעודות.‬
- ‫- אהבתי את הרעיון הזה. - באמת?‬
‫כן.‬
- ‫- תצטרפי אליי? - כן.‬
- ‫- נוסעים? - כן.‬
- ‫- נתראה מחר, אהובתי. - נתראה מחר.‬
- ‫- שלום. - בונג'ורנו.‬
‫בדיקת מכס. כבה את המנוע, בבקשה.‬
‫יש לך תעודת זהות?‬
‫תודה.‬
‫צא מהרכב ובוא איתי, בבקשה.‬
‫משרד המכס הצרפתי‬
‫אני לא מבין. למה יש לך דרכון בלגי?‬
‫למה? הדרכון בלגי כי אבא שלי בלגי‬
‫ואימא שלי איטלקייה. זה פשוט.‬
- ‫- אבא שלו בלגי, אימא שלו... - הבנתי את זה.‬
‫אבל הדרכון שלך לא נראה לי,‬
‫אז אני מחכה לתשובה מהשגרירות.‬
‫אז אומר לך את אותו הדבר, אתה שיכור?‬
‫בזבזתי יותר מדי זמן.‬
‫אני צריך לנסוע לאיטליה, מצפים לי בסיציליה.‬
‫אני לא מבין כלום!‬
‫תנמיך את הקול, בבקשה.‬
‫בסדר?‬
‫אישה מחכה לי במקום אחר.‬
- ‫- מה הוא אומר? - איזה סיפור על אישה.‬
‫ולא סיפרתי לאשתי.‬
‫אהבה.‬
‫בסדר, הוא בוגד. הוא נוסע למאהבת שלו באיטליה.‬
‫הבחור הזה נשוי, זה העניין?‬
‫אבל זה לא מסביר את הדרכון.‬
‫זה לא נראה לי.‬
‫אבל אין מה להבין. בזבזתי יותר מדי זמן‬
‫בפטפוטים בחדר הזה.‬
‫בבקשה. אני לא יכול לחכות יותר. אני חייב לנסוע לאיטליה.‬
‫יש אישה שמחכה לי. אני לא יכול...‬
‫הו, ברונו.‬
‫אתה נראה טוב. יפה לך בלונדיני.‬
‫תודה, רבותיי.‬
‫בוא נלך. זה נגמר. אנחנו חוזרים לפריז.‬
‫ברכבת?‬
‫אפשר לפתוח חלון?‬
‫בטח.‬
‫ולכן, בשם העם הצרפתי,‬
‫בית המשפט דן אותך לתשע שנות מאסר,‬
‫שאותן תרצה בבית הכלא פלורי-מרוז'יס.‬
‫הדיון ננעל.‬
‫בוא נלך לשחרר את ברונו.‬
‫אחכה לו בשש בבוקר במנחת המסוקים.‬
‫כן, זו ההזדמנות היחידה שלי!‬
‫קדימה, אל תשתהה.‬
‫אתם תמיד חייבים להיות שיכורים.‬
‫הכול כאן, זו השאלה היחידה.‬
‫כדי לא להרגיש את נטל הזמן על כתפיכם‬
‫שגורר אתכם לקרקע, אתם זקוקים לשיכרון תמידי.‬
‫איזה?‬
‫יין, שירה,‬
‫מוסר. מה שתבחרו.‬
‫ואם, על מדרגות הארמון, על עשב ירוק בתחתית התעלה,‬
‫בבדידות העמומה של חדר השינה, תתעוררו לכם,‬
‫כשהשיכרון הדהוי כבר נעלם,‬
‫ותשאלו את הרוח, הגלים, הכוכבים, הציפורים, השעון,‬
‫את כל מה שצוחק, גונח, רץ, שר, מדבר,‬
‫תשאלו מה השעה, והרוח, הגלים, הציפורים, השעון,‬
‫יענו לכם, "זו השעה להשתכר!‬
‫"כדי להימלט מעריצות הזמן,‬
- ‫- "השתכרו ללא הפוגה!" - אהובי.‬
‫"מיין, משירה, מאהבה,‬
‫"ממוסר. מה שתבחרו."‬
‫אני אפילו לא שם כדי לחבק אותך.‬
‫בבקשה.‬
- ‫- אתה רעב. - האוכל בכלא...‬
‫לא מרשים לי ללכת לקפטריה.‬
- ‫- למה? - אני לא יודע.‬
‫אולי הם מפחדים שאני אחביא פצירה בקפה הטחון.‬
‫שמעתי על סטיב.‬
‫הוציאו אותו להורג. לא נתנו לו סיכוי.‬
‫עד כאן ביטול עונש המוות.‬
‫אתה מסכים עם זה? אתה והחברים הקטנים שלך?‬
‫זה לא היה הצוות שלי.‬
‫הגשתי את התפטרותי.‬
- ‫- אתה כבר לא שוטר? - לא.‬
- ‫- בגלל זה? - בין היתר.‬
‫מאז שאתה בכלא, אין לי חשק לרדוף אחרי אף אחד.‬
‫אם אתה חושב שאישאר בכלא...‬
‫תודה בזה, אתה תתגעגע אליי.‬
‫אז מה תעשה עכשיו?‬
‫אני לוקח קצת זמן כדי לטייל, לקרוא, לכתוב.‬
‫תכתוב רומנים בלשיים. זה מה שעושים שוטרים בפנסיה.‬
‫בטח, למה לא?‬
‫אל תסתבך בצרות.‬
‫תרצה את הזמן שלך.‬
‫אתה עדיין צעיר. יש לך עוד הרבה מה לחוות.‬
‫למה אתה אומר לי את זה?‬
‫אם תגזים, הם לא ירחמו עליך.‬
‫נתת לי רעיון. אולי אני גם אכתוב ספר.‬
- ‫- על מה? - על החופש.‬
‫אהבה, הים התיכון, החיים. אני לא מספר לך יותר, שלא תגנוב את הרעיון.‬
‫הביקור הסתיים. קדימה, סולאק.‬
‫אני אפילו לא יודע את השם הפרטי שלך.‬
‫ז'ורז'.‬
‫שמי ז'ורז'.‬
- ‫- להתראות, ז'ורז'. - להתראות, ברונו.‬
‫שמור על עצמך.‬
‫אתה מכיר אותי.‬
‫קדימה, בוא.‬
- ‫- סליחה, הם קשוחים פה. - קום כבר.‬
‫נו, בסדר.‬
‫תחזור לבקר?‬
- ‫- כן. - בוא.‬
‫להתראות.‬
‫נפעל לפי התוכנית. אני סומך עליך.‬
‫מכשיר הקשר והדלת הפתוחה.‬
‫אני מסכן את עצמי בשביל סולאק.‬
‫חכה לשיחה ממני ולהוראות הסופיות. נדבר.‬
‫הכול מוכן, ברונו. פעל בדיוק לפי התוכנית.‬
‫אם יש בעיה, תחזור לתא שלך. בהצלחה.‬
‫אני במסדרון הראשי.‬
‫בסדר, ברונו.‬
- ‫- הוא נעול. - הוא אמור להיות פתוח.‬
‫הוא נעול. מה לעשות?‬
‫אני לא מבין מה קרה. השארתי הוראות. הוא אמור להיות פתוח.‬
‫ברונו? אני לא שומע אותך.‬
‫אם יש בעיות, ברונו, תחזור לתא שלך.‬
- ‫- מה בא לך? - אמריקנו, שתי כפיות סוכר.‬
- ‫- שתי כפיות סוכר? - כן.‬
‫ברונו?‬
‫צא משם.‬
‫צא החוצה. מה אתה עושה עם זה?‬
‫אהובתי,‬
‫שוב ברחתי בחלומי‬
‫כדי לישון לצד גופך החמים.‬
‫הרגשה שלווה.‬
‫גוף כבד, ראש קליל.‬
‫אני עף, אני מרחף.‬
‫אני לא מרגיש את כוח הכבידה בלילה שעוטף אותי בריח שלך.‬
‫אני כבר לא שם.‬
‫אני נעלם, ולבסוף...‬
‫לבסוף, אני מוצא אותך לנצח.‬
‫"סוף-סוף.‬
‫"זה היה חייב להיגמר מתישהו.‬
‫"בכל מקרה, לא הייתי מזדקן בכבוד.‬
‫"אבל את יודעת, זה הגורל שלי.‬
‫"אני מודע לזה.‬
‫"לפעמים‬
‫"אני חושב שהבריחה האחרונה תהפוך אותי‬
‫"לאדם חופשי, לנצח."‬
‫חירות‬
‫תרגום כתוביות: יהונתן ברחנא ‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם ‬