Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Cu toate că este inspirat din viața lui Bruno Sulak,
filmul este o ficțiune.
Personajele, situațiile, locurile și anumite evenimente
s-ar putea să fi fost schimbate sau reinventate
conform viziunii artistice a autorilor.
BUN-VENIT PE NOUL CONTINENT!
Doamnelor și domnilor, nu mișcați! Acesta este un jaf.
Nu va păți nimeni nimic dacă faceți ce vă cer.
Leagă-ți mâinile!
- Am doi copii. - Poți să le spui asta polițiștilor.
Dă-mi caseta!
Deschideți ușurel sertarele de bani...
Umple geanta!
... și umpleți geanta pe care v-am dat-o!
Strângeți banii de la casa cea mai îndepărtată și dați-i la casa următoare!
Bună ziua, doamnă! O să iau o acadea.
Așa... Leagă-ți mâinile și stai jos!
Nu uitați, banii nu sunt ai voștri.
- Repede! Fă ce-ți cere! - Mulțumesc, Nicole.
Liniștește-te, că nu-s banii tăi!
- Vreți și cecurile? - Da, cecurile și bancnotele.
Bun. Așa!
E ușor, nu? Mulțumesc. O zi bună!
- Poftim! - Nu, mulțumesc.
Mulțumesc, doamnă.
Puteți ține asta? E prea dulce.
Vă urez o zi excelentă! Îmi cer scuze pentru deranj.
Pe curând!
Ai grijă! Fii atentă la drum, Annie!
- Zici că nu e geanta ta? - Nu.
Și nici ce e în ea?
Nu.
Atunci, ce cauți aici?
- Nu știu. - Ești nevinovat?
Fir-ar să fie! Era să facem o eroare judiciară.
Era cât pe ce să-l trimit la închisoare.
Îmi cer scuze. Îmi pare rău, poți pleca.
Îmi cer iertare.
Stai așa, Tonio, vreau să aflu un singur lucru.
De câte ori te-am arestat?
- Zi-mi un număr! - Nu știu.
De șase, poate șapte ori.
De 17 ori.
Ia loc!
Te-a identificat bătrâna.
Șefu', a avut loc un jaf la Continent Orange.
- La Continent Orange? - Fostul Unico.
- La naiba! Persoane rănite, decedate? - Niciuna.
Slavă Domnului!
Ce sumă?
Cam 200.000, încasările pe săptămâna asta.
L-am identificat pe unul din poza asta.
Sulak Bruno, născut la 6 noiembrie 1955, în Sidi Bel Abbès, Algeria.
Parașutist în Legiunea Străină, a dezertat acum 18 luni.
Are cazier?
A făcut patru luni pentru furt când avea 18 ani,
infracțiuni minore.
De când a dezertat, a trecut la un nivel superior.
E bănuit de douăsprezece jafuri.
Numai supermarketuri, din Avignon, Albi, Beaune.
Sunt mereu aceiași doi oameni, plus cineva care conduce mașina.
- Cine l-a identificat? - Doi angajați
de la locul jafului.
- Sunt aici. - Ar putea fi complici?
Sincer să fiu, totul e posibil, dar mă îndoiesc.
- Adu-i aici, să vorbesc cu ei! - Bine.
- Nu, lasă-mi poza! - Bine.
Tonio, dragul meu!
Azi e ziua ta norocoasă. Cară-te, că m-am săturat de tine!
Du-te, până nu mă răzgândesc!
Fotografia asta alb-negru nu ajută.
Nu i se vede culoarea ochilor.
- E de calitate proastă. - Așa le fac la poliție.
Nimeni nu arată bine în ele.
Arată mai bine în persoană.
Are niște ochi greu de uitat.
Și zâmbetul, la fel. Are un zâmbet larg.
- E frumos. - E un băiat frumos.
Și politicos.
Arătos.
Foarte arătos.
Doamnelor, stați puțin!
E un hoț, nu un frumușel cunoscut la discotecă.
Îngerașul ăsta a furat 20 de milioane.
Da, dar eu...
- Și celălalt? - Celălalt?
- Care celălalt? - Celălalt bărbat.
Eu nu l-am văzut bine.
- N-am fost atentă, îmi pare rău. - Nici eu.
Mulțumesc, doamnelor.
Cine e bufonul ăsta?
- Unu. - Poftim?
Nu contează.
Nu te cred, dacă n-o faci.
- Doi. - Încetează!
E stupid. Nici măcar nu știm cât de adâncă e.
Bruno...
- Vorbesc serios. Nu glumesc deloc. - Nu glumești?
Dacă faci asta, jur că nu-ți mai vorbesc toată ziua.
- Toată ziua? E cam mult. - Foarte mult.
- Trei. - Bruno, încetează!
Vorbesc serios. Mă sperii.
Și eu te iubesc.
Nu!
Ce să zic!
E foarte amuzant.
Hai, ieși!
Bruno!
Ești un cretin!
Mama naibii!
Ești un idiot!
M-ai speriat.
Ești la fel de nebună ca mine.
Nu știai asta?
Știi ce-mi place cel mai mult?
În afară de mine?
În afară de tine.
Vântul pe piele,
vântul care te mângâie.
Dar ție?
- În afară de tine? - Da.
Viteza.
Știi ce voiam să fac când eram mică?
- Nu. - O grămadă de lucruri.
- Și ce te împiedică? - Nimic.
O să le fac, într-o bună zi.
- Știi ce-mi place cel mai mult? - Nu.
Când cerul și marea se unesc și nu se mai vede orizontul.
O să ne mutăm la mare
și o să-ți fac un copil.
Ce este?
- Bună! Eu sunt Bruno. - Annie. Îmi pare bine.
Și mie.
Bem împreună o sticlă?
Sună bine. Cine e?
- Ia uite! - A ajuns Marika.
A sosit prințesa mea!
- Credeam că ajungi diseară. - Cucu!
Nu.
- Ce faci? - Prințesa mea!
Hai să bei ceva!
E frumos aici. Mă bucur să vă văd.
- Ce părere ai despre priveliște? - Nu-i deloc rea.
Acolo e Castelul mamei mele.
Iar acolo e Gloria tatălui meu.
Și a sărit pe el,
pe umerii lui
și l-a mușcat de gât.
Pe bune. Avea tendoanele...
- Nu a fost chiar așa. - Ba fix așa a fost.
Nu poți spune asta, Bruno.
E o chestie de bun-simț.
Tu n-ai bun-simț. Nu poți spune că politica n-are sens.
Politica îi ajută pe bogați să rămână bogați,
iar săracii trebuie să-și țină gura.
Ești obositor, nu crezi în nimic.
Cred în libertate.
Chirac, Marchais și Mitterand n-o să ne-o dea.
Te contrazic.
- Pentru cine e a doua parte? - Pentru tine.
Dar partea mea e a ta.
Toți am participat, toți luăm bani.
Nu-mi pasă. Nu-i vreau.
Dă-mi cecurile!
Îți vine să crezi?
Atâția oameni de treabă nu mai trebuie să plătească atâtea cumpărături!
Ar trebui să le spunem oamenilor,
pentru că, în loc să-ți mulțumească, vor să te bage în închisoare.
- Ești Robin Hood. - N-am făcut nimic rău.
Doar am furat de la hoți mai mari decât noi.
Nu-ți face griji! Bogații nu ajung la închisoare.
- Comunistule! - Nu e asta.
Vreau doar să-i distrug.
Atunci, ești terorist.
- Vrei să mă enervezi? - Nu.
Ce este?
Nimic.
Ești frumos.
Doamnelor și domnilor, nu mișcați! Acesta este un jaf.
Dacă faci ce-ți cer, totul va fi bine.
Grăbește-te!
CORA - PREȚURI MICI
SUPERMARKET - COOP
Nu mișcă nimeni! Acesta e un jaf.
Nu vă panicați! Dacă faceți ce vă zic, nu va fi rănit nimeni.
Deschideți sertarele de bani!
Goliți-le în geantă. Bună ziua, doamnă!
Bancnotele de 500, într-un loc, cele de 100, în alt loc.
- Haide, iubitule! - Trimite-o în spatele ei.
Uite!
- Superb! - M-ai dus mai aproape.
- E bila noastră. - Două puncte.
O luăm de la capăt?
- Hola, cabrones! - Patrick.
În spatele muntelui.
Nu ești gata să joci acum.
- Sunt epuizat. - Mă bucur să te văd.
Ce avem de băut?
Am niște prieteni care au o podgorie. Fac un vin minunat.
Te poate tâmpi de cap.
Dar, se pare, asta era prin secolul al XII-lea sau al XIII-lea.
- Vinul te înnebunea? - Sau te orbea.
E o mare tâmpenie.
- Nu toate tipurile de struguri. - Ai spus asta.
- Mă retrag. - Poftim?
- Da. - Vii cu mine?
- Unde pleci? - Vin și eu imediat.
- Ai grijă! - E în regulă, am lucrat în restaurant.
Pune cuțitul jos!
- Încerci să mă calmezi. - Potolește-te!
Încerci să mă calmezi, te cunosc.
Te cunosc.
E bine aici.
Patrick, dacă vrei să vii, ascultă-mă!
De ce nu ăsta? E mai aproape.
Imposibil. Am jefuit deja toate supermarketurile din zonă.
Pe ăsta de după Rodez, nu.
Ce este? Continent, Mammouth?
Știu că-ți place Continent, dar e Mammouth.
Patrick, intri după mine și te ocupi de case.
- Eu ce fac, Bruno? - Tu, dragostea mea,
rămâi în parcare, cu motorul pornit.
Bine. Ce mașină o să avem?
- Un Renault 30. - Nu, am spus că vreau un BMW.
- E în regulă. - E greoi, nu e fiabil.
Am încercat să găsim alta.
Vreau un BMW, băieți.
Nu mașina contează, ci șoferul.
- E toată lumea pregătită? - Da.
- Nicio grijă. - Acționăm mâine-dimineață, la șapte.
- Nu petreceți prea mult! - Nici tu, Pat.
Mai verific o dată planul.
Bun, să mergem. Noapte bună!
Pentru orice eventualitate...
Dă-i geanta următorului casier!
Haideți! Se va termina în curând.
Umple-o!
Următoarea casă! Mulțumesc. Rămâneți calmi!
- Ce faci? - Umple geanta!
- Te crezi Al Capone, negroteiule? - Cum m-ai făcut?
- Ce se întâmplă? - Patrick, leag-o, acum!
- Ce să fac? - Leag-o la mâini!
Rămâneți calmi! Nu mișcă nimeni. Mâinile pe tejghea!
Nu vreau să mor, am o fetiță.
Gura! Mâinile pe tejghea!
- Umple-o! Gura! - O să plătești pentru asta.
- Umple-o! - Drago?
Umple geanta!
Ține mâinile pe tejghea!
Fă ce ți-am zis!
Am zis să taci!
- Ce se întâmplă? Ești bine? - Sunt bine.
- Da? - Sunt bine.
Liniștește-te, că n-o să mori! Nu pățești nimic. Calmează-te!
Dă-mi drumul și calmează-te!
Gura! Nu te mai mișca!
Nu te mai mișca!
- Ești nebună? - Mișcă!
- Fă ce-ți spun! Calmează-te! - Nu vreau să mor.
- Ce face? - Mișcă!
Respiră! Liniștește-te!
- Nu pot să respir. - Încetează!
Nu pot să...
Uită-te la mine!
- Liniștește-te, Brigitte! - Respiră!
- Nu pot! Ajutor, nu pot! - Uită-te la mine!
S-o ștergem!
Ce are?
Ce-i asta? Calmează-te, băiete!
Ce? Ce este?
- De ce ai făcut asta? - Ați omorât pe cineva?
Data viitoare, te omor pe tine.
- Asta-i o amenințare? - Da.
Am venit după bani, nu să omorâm oameni.
- Mă ameninți? - Da.
N-am omorât pe nimeni, s-a descărcat singur!
- Calmează-te! - Gura!
Nu s-a întâmplat nimic. Liniștește-te!
Să nu mai faci niciodată asta!
Gura! Ține-ți gura!
- Ce s-a întâmplat? - L-a recunoscut pe Sulak.
Luați tot! Și din partea cealaltă.
Bună ziua! Puteți să-mi povestiți ce s-a întâmplat?
E casiera care a fost atacată.
Mă duc să vorbesc cu ea.
Au intrat și ne-au atacat violent.
Ne-au amenințat cu arma, strigau.
- Câți erau? - Patru sau cinci.
- Îi puteți descrie? - Da.
Unul negru și mare,
o bestie cu ochi injectați
și un alb blond scund și isteric.
Cred că era... pricepeți? A zbierat, a urlat, a tras cu arma.
Și mai era cel blond, cu ochi albaștri, la fel de panicat.
Vorbea urât cu toată lumea. Foarte mitocan.
- Și apoi? - Am strigat și au plecat toți.
- N-au luat nimic? - Au luat încasările.
Vă spun, cu modestie, că am salvat vieți azi.
E foarte bine.
Așadar, ce părere ai?
Cu cretini ca el, nu-l prindem niciodată pe Sulak.
Cu siguranță.
Organizăm o băută diseară, pentru plecarea ta.
Petrecere de rămas-bun? Nu-i pe placul meu.
Șampanie caldă, aperitive reci,
polițiști beți care vor să agațe recepționista.
- Patetic! - Le va plăcea băieților.
Nu ești promovat în fiecare zi șeful OCRB din Paris.
Trebuie să sărbătorim.
Dacă spui tu...
Ciao!
POLIȚIA
- Ce este? - Hai să plecăm!
- Acum? - Strânge-ți lucrurile!
Îmbracă-te și împachetează! Ne vedem jos.
Nu aprinde lumina!
Drago, Marika, haideți să plecăm! Luați BMW-ul! Ne vedem la Paris.
Patrick, trezește-te! Plecăm.
- Ce se întâmplă? - Crede că vine poliția.
- Drago, mișcă! - Vin acum.
Rahat!
E incredibil cum îi simți! Cum faci asta?
- Mama mă-sii! - Ai văzut?
- Mergem la Paris? - Am plecat, mi amor.
I-am spus lui Drago că am terminat-o.
M-am săturat de raziile poliției.
Adio, închisoare, adio, avocați, adio, pachete. Ajunge!
M-am săturat. În plus, a zis că se lasă.
- Drago n-a făcut niciodată închisoare? - Nu.
Dar toți ajung la închisoare într-un final.
Cine a ajuns la închisoare?
Fostul meu iubit.
A murit
în urma unei reglări de conturi.
Ce ai în minte, băncile?
Toate sunt conectate la secțiile de poliție.
Au paznici înarmați, bancnote detectabile.
Case de schimb valutar?
Nu. Știi ce ar merge? Magazinele de bijuterii de lux.
Bijuteriile sunt perfecte. Nu ocupă loc, sunt elegante.
Sunt iubită de mardeiaș. Nu mă pot schimba.
Tu?
Eu nu sunt iubită de mardeiaș, ci de artist.
Un poet, un proscris, un rebel.
Îi iese tot ce-și pune în cap. A încercat să se dea cu rolele
și ziceai că a făcut asta toată viața. A făcut salturi, figuri...
- Salturi pe spate. - Ești dependentă.
Suntem dependente.
Și Drago mă înnebunește.
Dar pe al meu nu-l pot sui pe role.
Spune-mi, ce facem cu un asemenea ratat? O să ne bage în rahat.
Doar fiindcă ți-e amic sunt aici, altfel...
Da, dar mi-e amic.
- Bine, dar fii atent. - O să vorbesc cu el.
- Știi ce? - Ce?
De ajung la închisoare...
- Ne combinăm? - Da!
S-a făcut!
Nu pricep de ce încă nu dansăm.
- Venim acum. - Haideți!
Așa!
Spune-mi, Bruno...
Cui îi vei vinde podoabele?
- Podoabele? - Da.
Le revindem magazinelor sau companiilor de asigurări.
Nu-i o idee rea.
Nu-i rău deloc, ar putea merge.
Ce face dobitocul ăla?
Se pune cu cine nu trebuie.
- Îl cunoști? - Da.
E Steve, din Sarajevo.
Du-te să discuți cu el, până nu și-o ia!
- Vreau să și-o ia. - Du-te!
Steve...
Aici e raiul.
Polițiștii francezi sunt mici copii.
Închisorile din Franța sunt mai bune decât hotelurile din Iugoslavia.
E raiul, crede-mă!
- Lucrezi? - Așa și așa.
Am fost garda de corp a lui Belmondo.
Belmondo? Pe bune?
Ba chiar am turnat un film cu el.
Ai auzit? Îl cunoaște pe Belmondo.
Belmondo? Superb!
Dorm unde Belmondo...
Nu știu dacă vrei, dar, dacă lucrezi cu mine,
aș putea avea ceva pentru tine.
Om vedea.
Bună ziua, domnule! Bine ați venit! Cu ce v-aș putea ajuta?
Aș dori să văd niște cercei.
Prea bine. Urmați-mă!
Pentru o ocazie anume?
- O aniversare? - Aniversarea căsătoriei.
- Prea bine. Aveți un anumit buget? - Nu, mă gândeam...
Doamnelor și domnilor, acesta este un jaf. Totul va fi bine.
Mă descurc singur. Mâinile, vă rog.
La pământ, domnule!
Mâinile, vă rog. Mâinile...
Începeți! Avem 50 de secunde.
Păstrați-vă calmul! Vrem doar bijuteriile.
Nu va fi nimeni rănit.
Păstrați-vă calmul, vă rog!
Nu faceți zgomot! Se va termina repede.
Treizeci de secunde!
Haideți!
Vă mulțumim pentru colaborare. Vă urăm o zi minunată!
A fost o plăcere să colaborăm cu dv.
- Weekend plăcut! - Mulțumesc.
Bravo!
Să mergem!
- La naiba, avem două mașini în spate. - Liniștește-te!
- Ce faci? - Rezolv.
Mișcă-te!
Au impresia că sunt stăpâni pe locul ăsta. Tot timpul fac așa.
Calmați-vă, mă ocup eu.
- Sunt calmă, dar trebuie să iau copiii. - Scuze.
Mutați vehiculul! Blocați traficul.
Stai liniștită!
- Puteți merge, doamnă. - Mulțumesc, dle polițist.
- Vă zic, nenorocitul ăsta... - O cafea se poate?
- M-a atacat. - Gura!
Vorbiți pe rând!
Vrei să stau jos?
Stai jos!
O să depun plângere.
Ce naiba? Vă auziți de departe.
Eu sunt victima, dar boii ăștia nu mă ascultă.
Ce ai zis?
Boilor, îmi spuneți despre ce e vorba?
Ăsta susține că clientul nu l-a plătit. S-au bătut. Nimic nou.
Am găsit asta asupra lui.
Droguri, prostituție, violență, furt...
E ditamai lista.
Dacă-mi dați drumul, torn o bandă.
O bandă? Cine, ce?
De iugoslavi. Organizează un jaf. Îl știu pe unul dintre ei.
Dar... Continuă, mă interesează.
Scoate-mi astea și discutăm.
- Și plângerea mea? - O luăm.
Ia-i plângerea! Tu hai cu mine!
- Și vreau banii. - Nu forța nota!
Ceasul Jaeger-LeCoultre de care ziceam.
E din platină, cu mișcare perpetuă automată.
Clasic și modern.
E un model popular.
Îți place?
- Da sau nu prea? - Am zis că da.
Am putea să...
- Pot să vi-l pun? - Vă rog.
- Nu e prea greu? - Nu, nu mi se pare.
- Cât costă? - Modelul ăsta e 63.000 de franci.
Înțeleg. Ar fi bine să nu-l pierd
sau să nu mi se fure, că în ziua de azi...
Sunt atâtea jafuri. Nu-i așa?
Uitați ce e...
Îl iau.
- Prea bine. Îl lăsați la mână? - Da, vă rog.
Vă las cu colegul meu, să faceți plata.
- Mulțumesc. - Și eu, domnule.
- Bună ziua, dle! - Bună ziua!
Felicitări! E o piesă superbă.
Mulțumesc. Ne faceți o reducere?
Nu cred că se poate.
Dacă plătesc cu banii jos?
În cazul ăsta, aș putea să vă ofer o reducere de trei procente.
Cinci.
Nu. 3,5.
Să vedem... 3,5...
Îl iau.
E frumos.
- Cât e ceasul? - Șapte.
Tot timpul te trezești devreme.
Lasă-mă să dorm!
- Croasante? - Da.
- Iubire? - Da, iubire?
Îmi iei tampoane, te rog?
Bineînțeles, iubire.
Mulțumesc.
Presupun că nu-l știi pe niciunul dintre ei.
- Așa este. - Firește.
- Dar dv., domnișoară... - Braumann, Sophie. Nu.
Nu ce?
Nu, nu-i cunosc.
Sophie Braumann.
Braumann e un nume alsacian.
- Părinții mei sunt din Bordeaux. - Bordeaux?
E un oraș frumos.
Cartierul Saint-Jean, catedrala Saint-André,
Garonne, prăjitura canelé.
- Uneori, vinul. - De ce sunt aici, mai exact?
Dv. de ce credeți?
N-o cunosc pe fata asta. Am agățat-o aseară.
De-aș fi știut...
E periculos să umbli cu străini.
Nu v-a învățat asta mama din Bordeaux?
Nu, domnule. Nu m-a învățat asta.
Bun.
Încetați să mă mai luați de prost!
Circul vostru și-a pierdut hazul.
Pe tine, scumpo, te arestez pentru complicitate,
conspirație la infracțiune,
acte false. Astea-s acte false, nu-i așa?
Plus posesie de bunuri furate. Nu ai factura pentru colier, nu?
Complicitate la ce? Ați înnebunit?
Lăsați-o în pace!
Ai auzit de aripa pentru femei din La Santé?
Nu-i un loc plăcut, mai ales pentru o fată ca tine.
O să-și facă multe prietene, nu?
N-am făcut nimic. Nu-l cunosc. A fost o aventură de o noapte.
Sper că te-ai simțit bine, pentru că vei plăti pentru asta.
Riști cel puțin cinci ani de închisoare.
Când vei ieși, vei fi distrusă,
terminată.
Nu vei găsi nimic de lucru, de asta mă voi asigura personal.
Vei fi nevoită să faci trotuarul ca să-ți iei droguri.
Te vor găsi într-o dimineață moartă într-un tomberon
din spatele unui bar, cu seringa în braț.
Nu mă droghez.
- Încă nu, dar o vei face. - N-am făcut nimic.
- Asta va decide parchetul. - Destul!
Încetați!
- Ce-ți pasă? O cunoști? - Fie, ai câștigat!
Dacă o lași în pace, vorbesc.
Poftim...
Ce primesc în schimb?
Recunosc toate jafurile dacă o lași în pace.
Și tovarășii tăi?
Care tovarăși?
- Pérez? - Da, șefu'?
- Vino după domnișoara! - Bine, șefu'. Vin acum.
- Să mergem! - E în regulă.
- Au! - Hai!
Haide!
- Ai făcut o chestie de căcat. - Știu.
Te ascult.
În sfârșit, jaful de la supermarketul Cora din Beaune a fost mâna ta?
Da.
Povestește-mi!
N-o arestați, da?
Ți-am promis.
- Da. - Spune!
Vorbesc cu judecătorul s-o scoată sub eliberare condiționată.
Și pentru actele false?
Ce vreți să știți?
Am intrat, am jefuit magazinul și am plecat.
Asta-i tot.
- Tu singur? - Da.
Recunoști că ai jefuit 19 supermarketuri în opt luni. Impresionant!
Și ai acționat mereu singur?
- Da, mereu singur. - Nu e plauzibil.
Uite ce cred eu...
Ai intrat cu amicul Drago, iar fata v-a așteptat în mașină.
Nu cunosc niciun Dragan.
Dragan? I-am săltat pe tovarășii tăi.
Nu mai face pe prostul, Bruno!
Știi destule să-l dai pe spate pe judecător.
Sunt foarte lacom. Ăsta-i cel mai mare defect al meu.
Și al meu.
Apropo, am nevoie de o favoare.
Ce anume?
Poți să-mi ții ceasul?
Ceasul? Ce are atât de special ceasul tău Kelton?
A fost al tatălui meu, el mi l-a dat. Țin foarte mult la el.
Mi-l iau gardienii dacă-l am la mine când mă închid.
Are valoare sentimentală...
Mulțumesc.
Lasă-mă să-mi iau rămas-bun, te rog.
Grăbește-te!
Iubita mea!
Te iubesc.
- Vino cu mine! - O să te aștept.
Te iubesc.
Gata, porumbeilor!
Salut!
De ce ești aici?
- Din eroare judiciară. Tu? - La fel.
Am primit 12 ani pentru jaf armat.
Tu?
Aștept procesul.
Nu-mi place decorul.
Și mâncarea pare dezgustătoare.
Nu intenționez să rămân.
Sunt Jean-Loup Lablache.
Eu, Bruno Sulak.
Știu.
Nu cred că gardienii câștigă suficient.
Am o propunere pentru tine.
M-ar putea interesa. Dar nu aici. Mișcă!
Știi unde mă găsești.
Iubita mea, zi de zi, prin cuvinte,
îți mângâi trupul cu vârful stiloului.
Și buzele.
Știi tu...
vor să mă transforme într-un monstru.
Dar, indiferent cât de mult ar încerca, prin forță sau viclenie,
nu voi ceda.
Vreau să trăiesc în felul meu, să rămân băiatul plin de viață,
ca în cântecul lui Reggiani care-ți place ție mult.
Să rămân omul plin de entuziasm, visător, care te așteaptă.
Viața, iubita mea, nu e veșnică.
Sunt viu, viu când îți scriu,
viu cum sunt, uneori, când simt vântul care-mi mângâie trupul.
- Cum jucăm? - Șaptezeci și unu.
Bine.
Ține mâinile pe masă, vulpoi bătrân!
Sunt frumoase. Nu-i rău!
Sunt tacâmuri de calitate.
Poți face un trident din ele.
Le legi între ele și țin. Sunt solide.
- Mai faci rost? - Firește.
Ai avut dreptate.
Îmi place să fiu diferit, precum un artist.
În altă viață, cred că am fost pictor sau scriitor.
Dar aici, în închisoare,
nu e loc pentru cultură.
Suntem neînțeleși, abandonați.
Nu m-au corupt, nu vreau să cad pradă urii și violenței.
Sunt mai puternic decât asta.
Și mă voi întoarce mai viu ca niciodată.
Am primit 12 ani de pârnaie. Am făcut aproape șase până acum.
Când o să ies, cred că...
voi face lucruri simple.
Îmi voi petrece verile la mare. Sau la munte, de ce nu?
Mă rog, nu zic că voi ajunge să trăiesc cu caprele.
Liber!
Așteaptă! Ține! Nu, stai!
Haide!
Lasă-mă pe mine! Lasă-mă...
Da, e bine.
Haide!
- Hai! - Încet...
Sari!
Vino, Jean-Loup!
Așa.
Hai, că mai e puțin!
Încă puțin.
Dă-mi mâna! Haide, Jean-Loup!
Mai ai doar puțin. Prinde-mă de mână!
Așa. Grăbește-te!
- Hai, Jean-Loup! - Nu pot.
- Hai! - Nu pot, Bruno.
Jean-Loup!
Hai, fir-ar să fie!
Fugi, Bruno!
Du-te, frate!
- Jean-Loup. - Fugi tu! Eu n-o să reușesc.
O să mă întorc după tine.
Pornește!
Alo?
Cum adică „a evadat”?
Bine.
BRUNO SULAK E PLIN DE BIJUTERII
POLIȚIA E PE URMELE LUI SULAK
MARE ATENȚIE - PERICOL DE MOARTE
SULAK, O ADEVĂRATĂ VEDETĂ
- Își bate joc de noi. - De ce ești obsedat de el?
MAGAZINE DE BIJUTERII - 1 OCT 1983
Nu e vreun idiot nesăbuit care face uz de armă.
A jefuit magazinul Cartier de două ori în două săptămâni.
De ce face asta? De plăcere. Îl doare-n cur de bani.
Cât a făcut de pe urma jafurilor? O sută, 150?
Îl doare-n cur de bani, o face din plăcere.
Când vom înțelege ce-i în capul lui, îl vom prinde.
- Mișcați-vă! Haideți! - Bine.
- Să mergem! - Haideți!
La treabă!
- Scuturați turnătorii și găsiți-l! - Bine.
Are careva o țigară?
Îmi permiți?
Foc ai?
Cafeaua cu lapte nu-i bună pentru digestie.
Ce vrei?
Nimic. Doar să luăm micul-dejun.
Ce drăguț! Erați prin zonă?
Știi că toată poliția franceză e pe urma ta.
Te prindem, fie că e o chestiune de o săptămână, o lună, un an.
Mai vedem, curcane.
De ce ai venit aici?
Să-ți spun să renunți. N-ai destui infractori de prins?
Tu ești preferatul meu.
Și tu, al meu.
Și al meu.
Mersi.
- O zi bună! - Cu plăcere.
- E o nebunie, nu? - Un pic.
Mergem? Hai!
- Bună ziua! - Bună ziua!
- Delostane. - Mergeți!
Mulțumesc.
- Bună ziua, dle! - Bună ziua!
Intrați! Mergeți în partea asta și ridicați brațele!
Nu mișca!
La pământ!
- Deschide ușa! Repede! - Deschide!
Nu mișca!
Du-te lângă prietenul tău și întinde-te lângă el!
Așa... Jos.
Bună ziua, domnilor!
Mai întâi, deschide-i prietenului meu!
- Gata. - Gata?
Bine jucat!
Legați-vă de calorifer!
Vreau cheia de la celula
lui Jean-Loup Lablache.
- Imediat. - Mersi.
Michel, cum a fost recitalul fiicei tale?
Foarte frumos, mulțumesc.
- Numărul 12. - Numărul 12.
Stai jos!
Pune-ți cătușele!
Poarta!
Deschide poarta!
Bine.
Poarta!
- Ce fumezi? - Gauloises.
- Nu sunt tari. - Fără filtru.
Credeam că-s mai tari.
Room-service!
Ești nebun!
- Ești minunat! - Ți-am zis că mă întorc.
S-au întors prietenii mei.
- Pa, băieți! - La revedere, domnilor!
- A fost o plăcere. - Mulțumesc.
- La revedere! - O zi frumoasă!
- Pe curând! - Pe curând!
Ce jigodii!
Mama mă-sii!
Ce tupeu au avut!
Pa și pusi!
Sunteți duși!
Acte, bani, ai tot aici.
Și un bilet spre Rio, prin Lisabona.
Te cheamă Carlos.
Încetați, mă faceți să plâng!
- O să venim și noi în curând. - Mulțumesc.
HOTELUL LANGLOIS
- Camera 14, etajul doi. - Mersi.
Ușa!
Te iubesc.
- La ce te uiți? - La un film trist.
Pot vorbi cu Franchet, vă rog? E o chestiune personală.
- E bun? - E trist. Îmi place mult.
Franchet, eu sunt. Am pietrele. Da.
Douăzeci și cinci de milioane.
În franci noi, valorează cel puțin 100.000.
Da?
Mâine, la prânz, la Centrul Pompidou.
Bine, așa rămâne.
Vino să mă iei în brațe, iubire! E prea trist.
Avem o pistă. O să vreți să auziți.
A fost doar un om. Unde a fost schimbarea?
- Când l-am văzut pe asigurator. - Da, în Beaubourg.
- Beaubourg. - Centrul Pompidou?
- La ce oră? - La prânz.
- La prânz? - Da.
- Am spus mișcări circulare. - Da.
Liniște, vă rog!
Declar ședința deschisă.
Rog inculpatul să se ridice.
Vă numiți Sulak Bruno. V-ați născut în 6 noiembrie 1955, în Sidi Bel Abbès.
Naționalitate iugoslavă.
Nu sunt iugoslav, sunt francez, dle judecător.
Tatăl meu e francez, de origine poloneză, precum Michel Poniatowski,
iar mama e pied-noir, precum Marthe Villalonga.
Liniște în sală! Prea bine.
Sunteți acuzat că, între 6 și 20 iulie 1983,
ați sustras fraudulos bani din câteva supermarketuri
Mammouth, Atac și Rallye.
Aceste fapte constituie circumstanțe agravante,
împreună cu alți complici, făcându-se uz de armă.
Precum și pentru conspirație la infracțiune.
Vom trece imediat la audierea anchetatorului principal.
Doriți să declarați ceva înainte?
Da, dle judecător.
Vă ascultăm. Aveți cuvântul.
Știți dv., am fost un soldat excelent. Excelent.
Și am devenit un proscris excelent.
La fel, aș fi putut să devin un excelent polițist sau magistrat.
Mă cam îndoiesc.
Ceea ce vreau să înțelegeți, stimată audiență, doamnelor și domnilor jurați,
precum și dv., dle procuror general, ca să vă gâdil puțin orgoliul,
e că nu recunosc acest tribunal, acest sistem de justiție.
Nu însemnați nimic pentru mine, nu recunosc dreptul dv. de a mă judeca.
Se va lua în considerare.
De asemenea, Annie, Patrick sau Drago nu mi-au fost complici.
Ancheta susține contrariul.
Poliția e ca astrologia. Poate susține orice.
De ajuns!
Dle Sulak, nu vă mai tolerăm impertinența.
Doar impertinența mi-a mai rămas.
Bine. Luați loc!
Rog inculpatul Kassir Drago să se ridice.
Nici el nu e iugoslav.
Rog inculpații să se ridice.
După deliberări, tribunalul și jurații
vă condamnă pe fiecare la o pedeapsă de trei ani de închisoare.
Dv., doamnă, având în vedere că nu aveți condamnări anterioare,
sunteți condamnată la o pedeapsă de 18 luni de închisoare,
cu suspendarea executării pedepsei sub supraveghere.
Veți fi supusă unor controale stricte
pe o perioadă de doi ani.
Țin să mai adaug ceva.
Dle Sulak, înainte de a vă continua procesele
pentru celelalte multe acuzații,
țin să menționez că, dacă nu vă veți revizui atitudinea,
riscați niște sentințe foarte dure.
Ședința e suspendată.
Trage o carte!
Chiar crezi că ai fi un curcan bun?
Firește.
Gata, asta e!
O așteptam de două ture.
De ce ai dezertat din legiune?
E o poveste lungă.
Pentru a-mi păstra recordul mondial la parașutism,
trebuia să mai semnez pe cinci ani.
Cinci ani.
Și de ce n-ai semnat? Păreai fericit.
Nu înțelegi.
Nu-mi place să mi se forțeze mâna. De către nimeni, niciodată.
Trage o carte!
Nici mie nu-mi place să mi se forțeze mâna.
De către nimeni, niciodată.
Păcat, am fi putut fi prieteni.
Te-aș fi învățat cum să te porți.
- Unde anume? - În viață.
- În viață? - Da, viața ta e limitată.
Ești prins între șefi și infractori.
Eu sunt liber.
Liber, zici?
Ești foarte liber.
Crezi că ești singurul aventurier?
Și noi avem o viață aventuroasă, dar de cealaltă parte.
Tu fie cauți să scapi de noi, fie ești la pușcărie.
Ce libertate mai e asta?
Dar, vezi tu, eu am ales viața asta.
Chiar și la pârnaie, sunt mai liber decât tine.
Adevărat. Uite, trei șesari!
- Rahat! - Renunț.
Ai călcat în rahat!
De ce te-ai întors după Jean-Loup?
Îi promisesem. Și pentru că sunt băiat bun.
Chiar ești un băiat de treabă.
- Așa este. - Știm amândoi asta.
Cu cât ești mai de treabă, cu atât ești mai simpatizat
și cu atât mai faimos ajungi,
iar apoi, tot mai popular.
Iar asta atrage antipatii.
Trage o carte!
Iertați-mă...
Ia arma
și pune-o în geantă!
Urmează-mă!
Intră acolo și taci!
Închide ușa! Sunt cu ochii pe tine.
Vrei să joci? Ia de-aici! Rummy!
Nu te așteptai, nu?
Moréas, ești obosit?
Ești tare modest!
Tu vrei să joci. Eu nu vreau să joc, ci să câștig.
Bună ziua! Nu mișcați!
- Mergem? - Nu, mulțumesc.
Cu cea mai mare plăcere!
Puneți pistoalele și cheia de la cătușe în geantă!
Repede!
- Al meu are valoare sentimentală. - În cazul ăsta...
Ești sigur?
Sunt prea bătrân să fiu fugar. Succes!
- Pa! - Pa!
O zi bună!
Mă lăsați și pe mine undeva?
Evadare spectaculoasă
din trenul Corail de la Montpellier la Lyon, azi după-amiază.
Un comando format din mai mulți indivizi înarmați
a reușit să-l elibereze pe de acum notoriul Bruno Sulak
alături de unul dintre complicii săi,
în timp ce erau transferați la penitenciarul din Lyon.
Fugarii sunt încă în libertate,
în ciuda numărului mare de polițiști care au pornit pe urma lor.
Mulțumesc pentru astăzi.
Continuăm cu știri din economie.
Miniștrii de finanțe din CEE se reunesc la Bruxelles.
Au decis să ridice cu un punct
rata dobânzii băncilor centrale.
Acest lucru înseamnă că familiilor le va fi mai greu
să aibă acces la produse bancare.
Și ne consideră pe noi hoți.
Trebuie să plecăm departe.
Undeva unde e cald, te rog.
La soare.
La Los Angeles!
În țara lui Chaplin.
- În țara lui Jim Morrison. - Los Angeles.
Tărâmul bijuteriilor.
Novica Zivkovic...
Ăsta e numele meu adevărat.
- Alo? - Da, curcane. Eu sunt, Bruno.
- Da? - Îmi cer scuze pentru deunăzi,
n-ai avut timp să-ți iei revanșa.
Dar ne vedem în curând.
Mai repede decât crezi.
N-aș fi atât de sigur.
Unde ești? La Paris?
Am putea să bem ceva zilele astea.
Și vei veni singur, nu?
- Firește. - De ce nu? Vedem.
Trebuie să închid. Nu te salut cu „la revedere”.
E aici, la Paris. Trebuie să-l găsim!
- Bună ziua! - Bună ziua!
- Am venit la verificare. - Sigur.
SECȚIE DE POLIȚIE
- Bună ziua! - Bună ziua!
- Am venit la verificare. - Mulțumesc.
Annie Bragnier!
- Au trecut două zile. Mișcă-te! - Dă-mi pace!
- Nu. - Haide!
O să zâmbești
Micuță Annie
O să-ți fac ceva bun de mâncare.
Așa, bravo, micuță Annie
- Bună ziua! - Sunt Annie Bragnier, la verificare.
- Ce faci? - De când nu ne-am văzut!
Ești pregătit?
- Ești pregătită? Mergem în vacanță. - Serios?
Ce bei, iubito?
E foarte bun.
- Nu vrei o înghețată? - Ba da.
- De fistic? - De fistic.
Mă duc să-ți iau.
- Vrei înghețată? - Nu, mersi.
Steve?
Suntem în vacanță?
Ce faci?
Plec. M-am săturat. Dă-te!
De ce, mă rog?
De ce?
Credeam că suntem în vacanță.
Putem să lucrăm și în vacanță.
Nu e amuzant.
Se va termina prost. Știi, nu?
De ce anume ți-e frică?
De nimic. Doar că nu vreau să se termine prost.
De fapt, mi-e teamă pentru tine și Steve.
Ți-e frică, vezi? Vrei să mă opresc?
Nu ți-am cerut niciodată asta.
Nu ți-am cerut nici să continui.
Atunci, ce vrei?
Doar să petrecem câteva zile în liniște.
Ai fost plecat luni în șir în America.
Nu-ți cer decât două zile, două secunde, doar noi doi.
- Încetează! - Tu când o să încetezi?
Nu pricepi? Nu vreau să fiu aici.
Nu te mai aștept dacă vei fi arestat.
Magazinul Cartier din Cannes? Ați luat-o complet razna!
N-o să ne aresteze. Annie, stai!
Bine?
Nu vom fi arestați.
Annie!
Bijuterii în valoare de 40.000.000 franci.
Asta e valoarea jafului de ieri de la magazinul Cartier din Cannes.
Poliția i-a identificat pe cei doi autori.
Unul dintre ei e iugoslav, se numește Bruno Sulak, zis și „Legionarul”.
Acesta a participat deja
- ... la majoritatea jafurilor. - Annie! Bruno e la televizor!
În jurul orei 12:30, au intrat doi bărbați,
la distanță de un minut.
Au vrut să vadă niște articole.
Datorită mărturiei unuia dintre angajați,
hoții au fost identificați rapid.
Este vorba de doi iugoslavi, Bruno Sulak și Radisa Jovanovic.
Bruno Sulak, zis și „Legionarul”, este un cunoscut al poliției.
Bruno Sulak...
Bruno Sulak, un infractor...
Regele evadărilor...
Omul care evadat de două ori...
Un Arsène Lupin modern...
Are 28 de ani, urăște violența, dar adoră...
Bunurile furate ar fi în valoare de zeci de miliarde...
Jafurile săvârșite l-au transformat în inamicul public numărul unu.
E un om tare de treabă.
Nu a tras niciodată cu arma.
Nu încalcă niciodată această regulă.
Da? Șefu', e Sulak!
Ce zici de băutura aia? Ești liber azi?
La prânz, la cafeneaua ta?
Dar vii singur, da? Ai promis.
Bineînțeles. Am promis.
De mă vezi pe stradă, să nu-ți faci griji! Nu sunt înarmat niciodată.
- Nu mă împuști? - Nu port armă.
Dacă te găsim, nu tragi în noi?
Nu.
Îți spun eu ceva. Dacă nu te găsesc, îmi dau demisia.
Dacă auzi că mi-am dat demisia, să știi că e din vina ta.
- Din presă? - Da, exact.
- Bine? Pe curând! - Pe curând, curcane!
Poliția! Mâinile sus! Nu mișca!
Dă-ți casca jos!
- Tu cine ești? - Nimeni.
Mi s-a cerut să-i aduc o pungă unui domn de pe terasă.
Asta e tot. Sunt curier.
- Cine a comandat livrarea? - Brutarul.
Arestați-l pe bufonul ăsta!
- Haide! - N-am făcut nimic.
Anulăm misiunea. Ne întoarcem la secție.
Mâinile pe volan!
Condu în jurul pieței! Pornește!
Ce mai faci?
Bine. Tu?
- Ți-a plăcut lovitura de la Cannes? - Da, a fost bărbătească.
Te-a impresionat, nu?
Mi-ai dat cuvântul, dar văd că nu ești singur.
Știi cum sunt șefii. Nu pot să fac ce vreau.
Ți-am zis în tren că n-ai nicio putere.
Uită-te în față!
Am câștigat.
Ai pierdut. Mă car.
Mă las.
Ia uite, am mai mulți bani decât Borg!
Și n-am jucat niciodată tenis.
O să te plictisești în vacanță. Ne mai vedem noi.
Gata, oprește mașina, că mi se face rău!
Poftim!
Să i-l dai lui Annie
și să-i spui să mă sune la telefonul ăsta public.
Are tot în el: bilete, bani.
Sigur.
- Ai adus ce te-am rugat? - Da.
Poftim!
De la polonez?
Nu, e la pârnaie. De la un tip din Marsilia.
PERMIS DE CONDUCERE
Nu e de calitate.
N-a fost nici ieftin.
Ești faimos.
Lumea se teme, vrea mai mulți bani.
Da, înțeleg.
Te sun când ajung la Rio. Vrei să vii și tu?
La Rio? Cu mare plăcere.
- Salut, prietene! - Salut!
- Alo? - Iubita mea!
Iubitule, ce faci? Unde ești?
Departe, prea departe de tine.
Ajung imediat la granița cu Italia.
Plecăm la căldură, în Brazilia.
În Brazilia?
Da, noi doi. Vom cheltui toți banii ăștia.
Vom merge la plajă, vom face dragoste, vom râde.
Vom mânca bine, ne vom bronza, vom face mulți copii.
Nu ne vom mai ascunde.
Vom fi împreună pentru totdeauna.
Actele la control!
- Îmi surâde ideea. - Da?
Da.
- Vii cu mine? - Da.
- Plecăm? - Da.
- Pe mâine, iubito! - Pe mâine!
- Bună ziua! - Buongiorno!
Control vamal. Opriți motorul, vă rog!
Aveți acte de identitate?
Mulțumesc.
Vă rog să coborâți din mașină și să mă urmați.
VAMA FRANCEZĂ
Nu înțeleg de ce aveți pașaport belgian.
De ce? Pașaportul e belgian pentru că tata e belgian
și mama e italiancă. E simplu.
- Tata e belgian, iar mama, italiancă. - Am înțeles asta.
Dar nu-mi place pașaportul dv.
Aștept confirmarea ambasadei.
O să vă spună la fel. Sunteți beat?
Pierd prea mult timp.
Trebuie să merg în Italia. Sunt așteptat în Sicilia.
Nu înțeleg o iotă!
Coborâți tonul, vă rog!
Bine?
E o doamnă în altă parte care mă așteaptă.
- Ce zice? - Ceva despre o femeie.
Și nu i-am spus neveste-mii.
Iubită...
Am priceput, comite adulter. Merge să se vadă cu o femeie în Italia.
Sunteți căsătorit, nu-i așa?
Asta nu explică nimic.
Nu-mi place.
Dar nu e nimic de înțeles! Pierd prea mult timp
pălăvrăgind în camera asta.
Vă rog. Nu pot să mai aștept, trebuie să ajung în Italia.
Femeia asta mă așteaptă. Nu pot...
Salut, Bruno!
Arăți bine. Te prinde blondul.
Mulțumesc, domnilor.
Mergem? S-a terminat, ne întoarcem la Paris.
Cu trenul?
Pot să deschid geamul?
Desigur.
Pe cale de consecință, instanța, în numele poporului francez,
vă condamnă la o pedeapsă de nouă ani cu închisoarea.
Veți ispăși pedeapsa la penitenciarul Fleury-Mérogis.
Ședința e suspendată.
Mergem să-l luăm pe Bruno.
O să-l aștept la ora șase, la heliport.
Da, e singura mea șansă!
Haide, nu mai sta!
Trebuie să fii mereu băut.
Doar asta contează, e singura chestie.
Ca să nu simți pe umeri povara grea a timpului
care te doboară la pământ, trebuie să te îmbeți constant.
Cu ce?
Cu vin, cu poezie
sau cu virtute, tu alegi.
Și dacă, pe treptele unui palat, pe iarba verde a unui șanț,
în solitudinea posomorâtă a plictiselii, te trezești,
iar beția, deja estompată, dispare,
întreabă vântul, valul, steaua, pasărea, orologiul,
tot ce râde, tot ce geme, tot ce fuge, tot ce cântă, tot ce grăiește,
întreabă ce oră este, iar vântul, valul, pasărea, orologiul
vor răspunde: „E momentul să te îmbeți!
„Ca să nu devii sclavul timpului,
- „... îmbată-te fără încetare!” - Iubitul meu...
„Cu vin, cu poezie, cu iubire
„sau cu virtute, tu alegi.”
Nici măcar nu sunt acolo să te țin în brațe.
Poftim!
- Ți-e foame. - Mâncarea de pușcărie...
Nu pot să merg la cantină.
- De ce? - Nu știu.
Le-o fi teamă că ascund ceva în zațul de cafea.
Am auzit ce-a pățit Steve.
L-au executat. Nu i-au dat nicio șansă.
Cică au abolit pedeapsa cu moartea...
Sunteți de acord cu asta? Tu și colegii tăi?
Nu a fost echipa mea.
Mi-am înaintat demisia.
- Nu mai ești curcan? - Nu.
- Din cauza asta? - Și din alte motive.
De când ești închis, nu-mi mai vine să-i vânez pe alții.
Dacă ai impresia că mai stau mult închis...
Ți-am lipsit, recunoaște!
Ce ai de gând să faci?
O să călătoresc, o să citesc, o să scriu.
O să scrii romane polițiste, ca orice curcan în rezervă?
Da, de ce nu?
Să fii cuminte!
Ispășește-ți pedeapsa!
Ești tânăr, mai ai multe de trăit.
De ce-mi spui asta?
O să fie duri cu tine dacă mergi prea departe.
Mi-ai dat o idee. Poate o să scriu și eu o carte.
- Despre ce? - Despre libertate,
dragoste, Marea Mediterană, viață. Nu mai zic, că-mi furi ideea.
Vizita s-a terminat. Să mergem, Sulak!
Nici măcar nu-ți știu prenumele.
Georges.
E Georges.
- Pa, Georges! - Pa, Bruno!
Ai grijă de tine!
Doar mă cunoști.
Bine, să mergem!
- Scuze, nu-i ușor aici. - Ridică-te!
Haide!
Mai vii?
- Da. - Haide!
Ciao!
Rămâne cum am stabilit. Am încredere-n tine.
Walkie-talkie-ul și ușa deschisă.
Îmi asum un mare risc pentru Sulak.
Așteaptă apelul meu și ultimele instrucțiuni! Pe curând!
Totul e pregătit. Ține-te de plan!
Dacă e vreo problemă, te întorci în celulă. Baftă!
Sunt pe coridorul principal.
Da, Bruno?
- E închisă. - Trebuia să fie deschisă.
E închisă. Ce fac?
Nu înțeleg. Am aranjat tot.
Bruno? Nu te aud.
Las-o baltă, Bruno! Întoarce-te în celulă!
- Ce vrei? - O cafea lungă, cu două plicuri de zahăr.
- Două plicuri? - Da.
Bruno?
Ce cauți aici? Ieși!
Ieși afară! Ce faci cu asta?
Iubita mea,
încă o dată, am evadat în vis
să adorm în brațele tale.
E un sentiment de plenitudine.
Am corpul greu și sufletul ușor.
Zbor, plutesc.
Nu mai simt gravitația în noaptea ce mă înconjoară cu parfumul tău.
Nu mai sunt aici.
Mă evapor și, în sfârșit...
În sfârșit, te am pentru totdeauna.
În sfârșit...
Într-o bună zi, trebuie să se termine.
Oricum, nu aș fi fost un bătrân prea onorabil.
La urma urmei, ăsta e destinul meu.
Știu asta.
Uneori,
îmi spun că această ultimă evadare va face din mine
un om liber, pe vecie.
LIBER
Subtitrarea: Andrada Constantinescu
Redactor Robert Ciubotaru