Jag såg det i ditt ansikte, allt du ville göra med honom,
allt han förtjänade.
Karma kan vara jobbigt.
18:33 ONSDAG, 29 OKTOBER
KAN VARA: AGATHA WIGGS
Erika.
De sa att du behövde prata med mig.
Ja. Men det kan vänta.
-Säkert? Du kom ju ända hit, så… -Tror du att Agatha Wiggs gjorde det här?
Visst är det galet?
Tydligen har Wiggs trakasserat honom de senaste fyra åren.
Klandrade honom för sonens död.
Ringde Nile Jarvis polisen?
Wiggs skrev en bok om honom. Han anmälde en möjlig kidnappning.
Det var därför polisen kontaktade FBI.
Videofilerna vi hittade på Wiggs laptop bekräftar det hela.
Herregud.
Flera timmar med tidsstämplat videomaterial.
Han levde tills för ett par timmar sen.
KANSKE: AGATHA WIGGS
Svara.
-Ska du svara? -Är det okej?
Ja, varsågod. Jag är där nere.
Hallå? Aggie? Var är du?
Aggie?
Fan!
Aggie, var är han?
Aggie?
Aggie!
-Aggie? -Shelley, herregud. Tack och lov.
-Var är du? Vad är det som händer? -Jag hade rätt. Det var Nile.
Han dödade Teddy Fenig och la kroppen i Coopers rum.
-Så att det såg ut som om det var jag… -Vänta, lugna ner dig.
Jag gav bevisen till nån som jag inte får tag på, så du måste ringa henne.
Aggie, vad som än hände måste du förklara det för polisen på en gång.
-"Vad som än hände?" Vad… -Bara…
Tror du att jag ljuger för dig?
Nej, men du måste berätta var du är, så att vi kan hjälpa dig.
Vi? Vilka är vi?
Är du med polisen?
-Du är väl med dem nu? -Aggie, låt mig bara hjälpa dig.
Fan!
Aggie!
Fan.
Jag kör honom. Jag gör intervjun i bilen.
-Du missar poängen. -Poängen?
Jag sa att jag hade en intervju med Times, och då sa du att jag inte stöttar dig.
Du gör som du vill utan att kolla om jag och Cooper har planer.
Så åk till din studio, ta en massage – gör vad du vill.
Jag tar Cooper, okej? Vad mer ska jag säga?
Jag vill inte åka!
Cooper, vi gör inte det här nu. Plocka upp skorna och ta på dem.
-Snälla. -Du vill ju att jag tar honom.
Aggie, var är Cooper?
KAPITEL 8
-Erika? -Jack. Förlåt att jag stör.
-Jag behöver en tjänst. Brådskande. -Vad gäller det?
-Minns du Madison Jarvis? -Ja.
Hennes självmordsbrev. Du måste hämta det från bevisarkivet.
Funkar det med en digital version?
Jag kan nog fixa en högupplöst kopia om en timme.
Erika? Är du där?
-Jag ringer upp. -Okej.
Dålig idé.
Händerna på huvudet. Nu!
Jag kände på mig att du ljög för mig.
När du sa att Brian Abbott inte hade nåt i görningen.
Jag trodde att vi hade en överenskommelse.
Jag har varit respektfull.
-Har du nåt mer att berätta? -Vad gjorde du med Brian?
Jag vet inte vad du pratar om.
Det var inte det här jag gick med på. Inget av det här skulle hända.
Men det hände. Och du är insyltad. Precis som jag.
Du valde att skydda din familj. Det tänker jag också göra.
Jag gör jävlar i mig allt som krävs.
-Så om du undanhåller nåt… -Det gör jag inte.
Du får ursäkta om jag inte tror på dig den här gången.
Vad du än vet, eller tror att du vet…
Glöm det.
Berätta vad som hände med Brian.
Om jag var du skulle jag oroa mig för min egen familj istället.
SICK PUPPY ETT BREV TILL MIN FAR
KAPITEL TOLV ATT SÖRJA EN LÖGNS DÖD
Hur mår min favoritfarbror?
Jag besökte Erika Breton.
-Hon blir inget problem. -Är du säker?
Hon älskar sina barn.
Hon vet att vi menar allvar.
-Då är det lugnt, alltså. -Vi får väl se.
Jag är på väg hem till din far.
Vad tänker du säga?
Så lite som möjligt. Nån måste berätta att hans son snart är på förstasidan.
-Jag måste lägga på. -Nile?
Din jävel.
Det cirklar helikoptrar över oss.
Och det var en poliskontroll på Mill River Road.
Vet du vad som pågår?
Du ska nog sätta dig.
De hällde druvjuice i stora tunnor och hade i nåt som kallas för jäst,
och lät det stå jättelänge.
-Vad är jäst? -Vad jäst är? Jäst…
Jag har ingen aning. Men det förvandlar druvsaften
till nåt som vuxna gillar att dricka
när de är väldigt glada eller väldigt ledsna.
Vill du smaka?
-Farbror Rick! -Hoppas jag inte stör.
Nej, han borde ändå ligga till sängs nu. Kom igen, dags att gå.
Seså.
Ricky, för tio år sen betalade jag 3 000 för en flaska. Nu kostar den 15 000.
Om man ens får tag på en. Men…
…Benitez skulle behöva ett glas sånt här att skölja ner sin stolthet med.
Vi gör tillkännagivandet tillsammans på stadshuset.
Jo, Marty…
Du får snart höra det här. Niles granne, Agatha Wiggs…
Boken, ja. Jag bryr mig inte.
Hon är faktiskt efterlyst för mord.
-Va? -Ja.
En kille från trakten försvann. Det var på nyheterna för ett par veckor sen.
De trodde att han hade dränkt sig. Ikväll hittade polisen hans kropp i Wiggs hus.
Men hon var inte där.
Så boken kommer väl inte att bli ett problem.
Och Nile kanske lär sig en läxa om vem han kan lita på.
-Han väljer då sina vänner. -Ja.
-Hittade de kroppen i hennes hus? -Ja.
Hur då?
Det var faktiskt Nile som tipsade dem.
Jag antar…
Han såg uppenbarligen nåt.
Du ljuger för mig, Ricky.
Nej.
-Jo. -Varför skulle jag ljuga?
Där har vi det. Du gnider tummen mot näsan.
Då vet jag att du ljuger. Så säg för fan inte att du inte ljuger.
Kan du slappna av? Jag tänkte bara att du ville höra det.
Se på mig!
Berätta vad fan det är som pågår.
Var det här Nile? Har han gjort det igen?
-Om du ljuger nu så svär jag… -Jag fixade det, okej?
Den där jäveln.
Du, hör på här. Marty.
Han kommer aldrig att sluta. Herregud, han kommer aldrig att sluta.
-Hör på. -Han kommer aldrig att sluta.
Lyssna på mig! Det är lugnt, okej?
-Du såg det här komma. Du kände det. -Det spelar ingen roll.
Han kom till mig och vi tog hand om det. Nile har inga kopplingar till honom.
-Inga alls. -Så varför gjorde han det, Ricky?
För att han är sjuk, Marty!
För att han inte kan låta bli!
-Du måste lita på mig. -Nej.
Jag skyddade dig. Jag skyddade oss. Du behöver inte göra nåt.
Du behöver inte säga ett skit.
Marty, vad händer? Du…
Marty? Hallå! Marty?
Först trodde jag att jag inbillade mig.
Vi tog några glas. Jag var inte mig själv.
Jag gick upp på övervåningen för att pissa.
Och jag hörde ett ljud.
Ett bankande från hennes sons rum. Så…
När jag skulle öppna stod hon bakom mig. "Du får inte gå in där."
Jag såg det i hennes ögon. Inte sorg.
Rädsla.
Och nåt inom mig visste.
Jag kunde inte skaka av mig det, så i morse ringde jag polisen.
Jag…
Jag kan bara inte begripa det.
Folk går sönder. Eller så var hon sån hela tiden.
Man vet aldrig vad folk döljer inom sig.
Varför bjöd hon in dig om hon hade honom där uppe?
Hon kanske ville ha mitt dna. Vem vet? Hon försökte sätta dit mig.
Hon använde mig och boken för att dölja sitt brott.
Jag var den perfekta syndabocken. Det är en roll jag är bekant med.
Galningen i huset bredvid. Det vet du bättre än nån annan.
Mår du bra?
Ja.
Jag är bara trött.
Du kanske ska lägga dig. Det var en lång dag.
Ja.
Menade du verkligen det du sa?
Om att du vill ha barnet?
Det är klart.
Det ingick inte i vår plan.
Planer förändras. Man får anpassa sig.
-Vad står på? -Det är Lila. Hallå?
Vilket sjukhus?
Vi lyckades stoppa blödningen, men nu måste vi hantera svullnaden.
Vad händer? Jag är hans son.
-Jag gick just igenom din fars status… -Börja om från början.
Din far har drabbats av en hjärnblödning.
De spruckna blodkärlen orsakade blödningar i vänster hjärnhalva.
Han placeras i koma för att hantera svullnaden.
Det är inte riskfritt,
men trycket i hjärnan kan vara livshotande.
Tack.
23:18 ONSDAG, 29 OKTOBER
KONTAKTER
Satan.
Nej! Fan också!
Vänta, min pilot är borta!
Cooper, det räcker nu. Förlåt. Jag kör min son till ett läkarbesök.
Kan du upprepa frågan?
Din far sa att ni inte pratar längre. Jag undrade om…
-Vi pratade inte direkt dagligen tidigare. -Men ni hade ändå kontakt?
-Jag ringde två gånger om året. -Jag behöver min pilot!
Till jul och på hans födelsedag. Han kom aldrig ihåg min.
-Kom igen! -Jag behöver min pilot!
Vi fixar det senare, sa jag.
-Om det inte passar nu… -Nej, det går bra.
-Vad pratade vi om? -Varför ni slutade prata med varandra.
Min pilot är helt borta.
Han stämde mig. Han sa att jag tjänade pengar på hans historia när han… För fan!
Va?
God morgon.
Hej, Jim. Hur är läget?
Tommy, hjälp mig att flytta de här pallarna.
Vänta, jag kommer strax.
Vi skickar de här pallarna idag.
Så du flyttar de här två till skjulet.
KANSKE: AGATHA WIGGS
Hallå?
-Erika? -Ja.
Det är Aggie Wiggs. Varför ringde du inte upp?
Visade du dagboken för din chef?
Hallå?
Hör du mig?
Förlåt, men vem är det här?
Jag sa ju det. Det är Agatha Wiggs.
Och polisen letar efter mig, så jag behöver verkligen din hjälp.
Jag vet inte vad du pratar om.
Vad fan? Vad är det som pågår?
Varför…
Såklart, de… De har påverkat dig, eller hur?
Hotar de dig?
Okej.
Snälla, lyssna bara på mig. Ge mig åtminstone tillbaka dagboken.
Så jag kan visa den för polisen.
-Det är allt jag har. -Förlåt, jag kan inte.
Erika, snälla…
Erika?
Han tänkte närvara i morgon när…
…Benitez gör sitt tillkännagivande. Så jag närvarar istället.
Pressen kommer att älska det.
-Är det nåt du vill säga till mig? -Din far kämpar för sitt liv.
Och du tänker på nån jävla presskonferens.
-Jag tänker på hans arv. -Han är här på grund av dig.
Förstår du det?
Han visste att jag ljög.
För din skull.
Precis som jag har gjort varenda minut av ditt eländiga jävla liv.
Passa dig, farbror Rick.
Ända sen du klöste dig ur livmodern har du försökt döda din far.
Det kanske tog honom 50 år att inse vad du faktiskt är.
Jag har alltid vetat det.
Han skyddade dig om och om igen.
Även när jag avrådde honom från det.
Du förtjänade honom inte. Inte alls.
Sätt dig, Rick.
-Hej. -Hej. Hur är det med dig?
Jag mår bra. Jag…
Jag sov några timmar.
Så bra. Och din far? Har du hört nåt?
De vet inget förrän han vaknar ur koman. Det kan ta veckor, till och med månader.
Jag tittar till Lila innan jag kommer tillbaka.
Du behöver inte komma, Nina.
Jag vill vara med dig.
Skulle inte du träffa en av dina konstnärer på galleriet?
Vi ordnar med en ny utställning, men Elise kunde hoppa in för mig.
Nej, du borde åka dit. Här finns inget annat att göra än att vänta.
Och min farbror har lagt beslag på stolen vid min fars säng, så…
Säkert att du inte behöver mig?
Vi ses där hemma ikväll. Jag älskar dig.
Jag älskar dig med.
Kanske högre?
Ja, självklart, om du så vill.
-Ja. -Ja, det där blir bra.
Är du orolig för att Dachau är ett alltför otrevligt ämne för samlare?
Kanske för vissa. Men det är det som gör den så kraftfull.
Mina morföräldrar bodde i Bayern 1933.
Knappt två kilometer från lägret.
De kunde se röken, höra skriken,
och de hävdade att de inte hade en aning om vad som pågick.
Det är otroligt vad vi väljer att se.
Jag ska göra lite kaffe. Vill du ha en kopp?
Ja, gärna.
Larmcentralen, vad gäller saken?
Det här är Agatha Wiggs. Polisen letar efter mig.
Och jag är redo att överlämna mig.
-Herregud. -Det är ingen fara. Jag vill bara prata.
Polisen är redan på väg.
Du kan kolla, men vi har ont om tid innan de kommer.
Lyssna bara. Jag dödade inte Teddy Fenig. Jag svär. Jag svär på min sons minne.
-Oskyldiga flyr inte. -Jag visste att ingen skulle tro mig.
Men jag ska tro dig?
Innerst inne,
eller du kanske inte ens behöver gräva så djupt, vet du att det här var Nile.
Han dödade Teddy, Madison och vem vet hur många andra.
-Madison tog livet av sig. -Nej.
Hennes brev, det Nile gav till polisen, det skrev hon två år tidigare.
Jag hade bevis.
Jag gav dem till en FBI-agent, men nån påverkade henne.
Nile eller hans far eller hans farbror.
-Nej. -De skyddar honom.
Precis som de alltid har gjort.
Jag kanske borde tro att du också gör det, men det gör jag inte.
För jag har sett hur han ser på dig.
Hur han pratar med dig.
Han respekterar dig inte tillräckligt för att berätta allt.
Jag tror…
Jag tror att du tror på lögnen, och att det sticker i ögonen på honom.
Hör på…
Jag vet hur det är att tro stenhårt på ett händelseförlopp.
De senaste fyra åren intalade jag mig att Teddy Fenig mördade min son,
för visst, han hade druckit, men jag…
Jag var inte utan klander.
Jag intalade mig själv det jag behövde höra för att överleva.
Precis som du gör nu. Men det håller dig inte säker.
Snälla Nina, en del av dig vet att jag har rätt. Och du vet hur det här slutar.
Agatha Wiggs! Du grips för mord. Du har rätt att tiga.
Allt du säger kan användas mot dig i rätten.
Har du inte råd med en advokat kommer en att utses.
Hej.
-Hej. -Det är okej. Det är över.
Du har varit med om mycket.
-Herregud, du skakar ju. -Ja.
Polisen sa att hon ringde dem själv.
Det sa du inte.
Vad ville hon?
Jag måste verkligen byta om.
Tänker du berätta vad som hände?
De grep henne.
Jag menar innan det.
Ja, hon bara… Hon dök upp från ingenstans.
Jag gick till mitt kontor för att ta en kaffe och när jag…
…vände mig om stod hon i dörröppningen.
Jisses.
Hon sa att hon hade ringt polisen.
Att hon ville prata med mig innan de kom.
Vad ville hon säga?
Att hon inte gjorde det.
Att det var du.
Samma sak som hon säger till polisen.
Hon sa att du dödade Madison med.
Trodde hon att du bara skulle tro på henne?
Nina?
Det var en sak som inte stämde.
Kvällen Maddie försvann
hade vi grälat.
Rejält.
Hon sa en del
hemska saker.
Hon var sjuk. Hon…
-Hon var inte sig själv. -Jag vet.
Jag vet. Hon var den där andra Madison.
Den som tog över när hon mådde dåligt.
Men hennes brev var…
…raka motsatsen.
Det var…
…fridfullt och kärleksfullt.
Hon citerade Emily Dickinson.
Jag förstår inte riktigt.
Att säga det hon sa till mig, att vara så grym,
för att sen ta sitt liv.
Att det var det sista som hon nånsin…
Jag förstod det aldrig.
Inte förrän nu.
Skrev hon brevet den kvällen?
Inte enligt Aggie.
Enligt Aggie?
Hon sa att brevet jag hittade var från när Maddie tog alla piller.
-Hon sa att hon hade hittat bevis. -Bevis? Vad för slags bevis?
Har hon rätt?
Var det du?
Som gjorde vad?
Dödade du henne?
Varför frågar du mig det nu?
För att jag aldrig gjorde det.
Och jag förtjänar att få veta.
Jag gör inte det här.
-Gå inte din väg! -Du vill bara gräla.
Det är en väldigt enkel fråga. Svara bara.
Du vet svaret. Du har alltid vetat.
-Vad betyder det? -Det betyder att du inte är en idiot.
Eller det kanske du är.
Du dödade henne.
Du dödade henne fanimej.
Se på mig!
Säg det. Ha åtminstone stake nog att säga det till mig!
Det är klart att jag dödade henne! Jag gjorde precis som du ville!
Varför berättade du annars om henne och Abbott?
Vad fan trodde du skulle hända?
-Det ville jag inte. -Ville du inte det?
Ville du inte?
Klart som fan att du ville!
För du hatade henne!
Hon var en självisk, självömkande subba
som behandlade dig illa och förrådde oss båda två.
Herrejävlar! Du låter precis som Aggie.
Allt hon sa om Fenig, att hon ville att han skulle få lida precis som hon.
Som om hennes ord saknar betydelse.
Och sen låtsas att han inte fick precis vad han förtjänade.
-Du dödade Fenig. -Men för i…
Jag är inte den enda som har det här inom mig.
För vi har framåtriktade ögon och vassa tänder. Vi är rovdjur.
Vi knullar och jagar. Vi dödar, vi skiter och vi gillar det.
Varenda en av oss.
Så visst, döm mig, stoppa huvudet i sanden
och säg "Jag visste inte", men se inte på mig så där.
Kom inte med ditt skenheliga, hycklande skitsnack.
Som om du inte fick allt du ville ha. Allt.
Herregud.
Jag är så trött.
För hela mitt liv har jag bara fått kämpa och kämpa och kämpa.
Du är min fru.
Du är mitt barns mor.
Jag vill inte gömma mig längre. Det vill jag inte.
Inte från dig.
Det behöver du inte.
Får jag be om er uppmärksamhet ett ögonblick. Tack.
Fullmäktig Benitez svarar på frågor efter sitt tillkännagivande,
men hon har bett mr Jarvis att först ge er lite bakgrund.
Som många av er säkert har hört
drabbades min far nyligen av en allvarlig hjärnblödning.
Tack allihop för era böner och lyckönskningar,
och för att ni kom hit med så kort varsel.
-Jag vill bara bekräfta att min familj… -Hur mycket får hon? Hon är köpt!
Kom igen! Det här är korruption! Hon är köpt!
-Kom igen, det här är korruption! -Kom igen.
-Det här är korruption! Kom igen! -Ni förstår…
Det är det här som händer när vi…
…blir så låsta, så polariserade
att vi inte kan mötas i mitten.
Ja, många av oss i den privata sektorn är en del av problemet.
Men vi måste också hålla våra förtroendevalda ansvariga.
Särskilt såna proffspolitiker som lovar runt och håller tunt.
Olivia Benitez, å andra sidan,
är en ledare som inte är rädd för att säga vad hon tycker.
Hennes initiala motstånd mot Jarvis Yards var inte alltid lätt att höra,
men hon fångade min uppmärksamhet och inspirerade mig att göra nåt konkret.
Så idag tillkännager jag min gåva:
Ett obebyggt fastighetskvarter till Manhattan Land Trust
för byggandet av upp till 300 billiga bostäder.
Olivia berättar mer om tajmingen och detaljerna,
så tack för att ni lyssnade, och tack, fullmäktig Benitez, för…
…ditt ledarskap.
Bu!
Det är sant. Nile Jarvis och jag är oeniga om mycket.
Vi kom på kant med varandra först, men vi lyckades hitta en gemensam grund.
-Jag sa ju att du inte behövde komma. -Jag ville vara här.
Vi nådde en samsyn.
Hur mycket av det där hörde du?
Vartenda ord.
Och? Hur var jag?
Klassisk Nile.
Jag kanske var lite väl underdånig,
men det är priset man får betala. Jag är tillbaka i matchen.
-Vi är med i matchen igen. -Rör mig inte.
Kolla din telefon, Nile.
-Varför det? -Jag lämnade ett meddelande.
BILAGA: EN LJUDFIL
NY INSPELNING.M4A
Du dödade henne fanimej. Se på mig!
Ha åtminstone stake nog att säga det till mig!
Det är klart att jag dödade henne! Jag gjorde precis som du ville!
Varför berättade du annars…
De senaste dagarna har jag…
Vad fan trodde du skulle hända?
Du rör mig aldrig igen.
Eller mitt barn.
Nile Jarvis, du är gripen. Du har rätt att tiga.
Allt du säger kan användas mot dig i rätten.
Mr Jarvis, vill du kommentera?
Mr Jarvis, vill du säga nåt?
Först bedyrade Nile sin oskuld.
Han sa att inspelningen var manipulerad och svor på att rentvå sig.
ODJURET INOM MIG
Men allt kollapsade när farbror Rick vittnade mot honom
i utbyte mot ett lindrigare straff.
Rick gav myndigheterna mer än nog för att stoppa Nile.
Men inte förrän han såg till att hans bror slapp se sitt arv förintas.
Polis! Visa händerna!
Det slutade med att Nile inte bestred åtalet.
Han dömdes till livstid gånger tre utan möjlighet till villkorlig frigivning.
Allt han kunde döda nu var tid.
Och bara en besökare kunde hjälpa honom med det.
Hejsan, granne.
Hur har du haft det?
Bättre än du, antar jag.
Jag vet inte det. Jag läser mycket, mediterar. Det är inte så illa.
Hur är det i Oyster Bay?
Jag sålde faktiskt huset.
-Ja, det var dags. -Fick du bra betalt?
Det var mycket att göra med det.
Boken är inte helt klar.
Men jag tänkte att du kanske hade mer att säga, nu när…
Jag tänkte ge dig sista ordet.
Fan, vad generöst.
Får jag spela in?
Det var inte till min fördel sist.
Men fint att du frågade.
-Etiskt. -Till skillnad från Nina, menar du?
Hon är ingen hjälte, vet du.
Hon ville åt mina pengar. Samma gamla visa.
Hon är en överlevare, som en sån där herrelös katt.
Tja,
det är knappast så enkelt.
-Hon såg chansen och tog den. -Eller så hade hon ett samvete.
-Du är inte så naiv, Aggie. -Det var inte hon heller.
Visade det sig.
Så vad mer finns det att prata om nu? Vad vill du veta som du inte redan vet?
Du verkar ha rätt bra koll på mig.
Jag vill veta vad du ser
när du tittar i spegeln.
Låt mig fråga en sak.
Hur var det att se Teddy?
Blev du förvånad?
Jag blev livrädd.
Och?
Och illamående.
Jag har fortfarande mardrömmar.
Inget annat?
Åh, Aggie.
Vi gjorde det.
Tillsammans. Båda två.
Du tror verkligen att vi är likadana.
Det är vi inte.
Och ändå är du här.
Du kan visst inte få nog av mig?
Varför är det så?
Du struntar i vad jag ser i spegeln.
Du vill veta hur det känns, eller hur?
Kan du berätta?
Vi pratade i nästan tre timmar.
Tills vårt besök avbröts av fängelsedirektören.
Regler är regler. Och vi skulle prata mer en annan gång.
Men så blev det inte.
Farbror Rick tänkte inte låta Nile bli gammal i fängelsekläder.
Ingen bur skulle nånsin räcka.
Så han bad om en sista tjänst från några gamla vänner.
Vad finns det att säga om hans död?
Var det kosmisk rättvisa?
Ett lyckligt slut?
Vedergällning kan vara förförisk.
Den utlovar en skarp linje mellan gott och ont.
Men det är en illusion.
Jag vet, för jag kände dess dragningskraft.
Efter att ha förlorat min son omfamnade jag hämnden som en andra sorg.
En helig följeslagare.
Jag berättade en historia för mig själv om rätt och fel.
Om att straffa de skyldiga.
Nile kände lukten av min blodtörst
och gjorde verklighet av den historien.
Han sög i sig min vrede, och som en mörk ängel
gav han uttryck för en önskan för hemsk att nämna,
och en annan mor sörjer nu sin son.
Ännu en vrede som nu växer okontrollerat.
Hämnd som föder hämnd.
Ett sår…
…som aldrig läker.
Jag är delaktig i den här cykeln.
Mina händer är långt ifrån rena.
Hej.
-Du kom. -Självklart.
-Aggie, det här är Meg. -Det är så kul att äntligen få träffa dig.
-Detsamma. Grattis. -Tack.
Den är fantastisk. Det vet du redan, men…
Men hon tröttnar aldrig på att höra det.
Meg, det här är min redaktör, Carol.
-Hej. -Hej.
Varje slut är en början.
Vi vänder blad, men vi undslipper inte vår historia.
Och det var det buddhisterna menade med karma.
För dem handlar det inte om kosmisk hämnd.
Ett universum som utdelar hämnd från himlen.
För dem är karma mer som frön vi planterar.
Är det min lilla pojke?
Frön vi skickar vidare.
Ja.
Som man sår får man skörda. I det här livet eller nästa.
Karma är vårt arv
och vår födslorätt.
Ja.
Men hur vi än definierar det
så hade Nile rätt om en sak.
Karma kan vara jobbigt.
ODJURET INOM MIG EN MEMOAR
Det är okej.
Du klarar dig.
Undertexter: Mattias R. Andersson