Serijo so navdihnili resnični dogodki, a je plod domišljije.
Vse osebe in okoliščine so izmišljene.
13. NOVEMBER 2015
TEMNE LAŽI
Arnaud?
Zdravo. -Zdravo.
Oprosti, Chris, sporočilo pišem. -V redu je.
Kako si?
Dobro, pa ti?
Ne posedaj. Končal sem.
Natakar!
Plačam, pa greva.
Kam?
K meni. Blizu živim.
Ja...
Rada bi nekaj spila.
Ti nisem všeč?
Ne vem, ne poznam te. Ni...
Dobro, v redu.
Uživaj.
Izvolite?
Strežete šampanjec v kozarcu? -Ja.
Hvala.
Oprostite.
Mi lahko pazite stvari, ko grem po cigarete?
Lahko vam pazim torbico.
Hvala. -Varneje je. -Ja.
Mi lahko prinesete še ne kozarec? -Prav.
Takoj se vrnem.
Obrnite se, pojdite s podzemno.
Gospod, obrnite se on pojdite s podzemno, prosim.
Na podzemni sem, nimam signala.
Moj bog!
Ne vem...
Poslala sam Margot sporočilo, ni mi odgovorila.
Paul, prosim, pokliči.
Spustite me gor!
Na peronu smo se ustavili iz varnostnih razlogov.
Kje so moji ključi, hudiča?
Prekleto!
Pobili so vse v Bataclanu.
Streljali so na nas.
Streljali so na nas!
Kako vam je ime?
Poglejte me. Tu sem.
Kako vam je ime?
Ime mi je Emilie. Ne hodite tja!
Vincent, Chris tu.
Kje si? Zelo me skrbi.
Pokliči me. Čim prej.
Adijo.
Greste lahko domov?
Christelle?
Evakuirajo nas.
Tu si!
Kje je, hudiča? -Skrbelo me je. Klicala sem te.
Kaj iščeš? -Kje, hudiča, je?
Kaj iščeš? -Tvoj polnilec. Svojega sem izgubila.
...cela četrt, policisti, specialci.
Povsod so ljudje. Ne vem, kaj se dogaja.
Res ne vem.
Slišala sem na desetine strelov na Bichatovi.
Ali kdo ve, kaj se dogaja?
Živim pri Carillonu, če kdo potrebuje pomoč. #odprtavrata
Ne morem spati. Spremljam novice.
Mislim na žrtve in njihove družine...
Ob 21.53, okrog 13 minut kasneje,
se je razstrelil še en samomorilec pri državnem stadionu.
Ob 0.20 so šli protiteroristične enote in specialci
končno v napad na Bataclan.
Razstrelili so se trije teroristi.
Kriza s talci naj bi trajala tri ure.
V dvorani
so našli 90 trupel.
Daj, Vincent, pokliči me.
Dober dan, gospa.
Pripravite dokumente, prosim.
Najprej družine žrtev!
Poizvedbe pri pultu z informacijami.
Osebje spustite naprej.
Prekleto.
Umaknite se, prosim.
Ostanite za ograjo.
Gospa!
Umaknite se, prosim.
Kakšna mora.
Je kdo od vaših na intenzivni?
Moj brat.
Bo preživel? -Ne vemo še.
Pa vi? -Iščem prijatelja.
Je na tem oddelku?
Njegov oče mi je tako sporočil.
Kako ste prišli sem?
Šla sem skozi klet.
Vse linije so zasedene. Pojma nimam, kako je.
Pridite.
Ja?
Alain Bériaux, brat Maxima Bériauxa.
Izvolite. -Hvala.
Tam so sobe intenzivne.
Hvala.
Joj, Vincent!
Moj Vincent.
Vincent.
Ljubezen, vem, da se boš izvlekel. Tu sem.
Vincent, najboljši prijatelj, brat,
od včeraj si v komi.
Odličen glasbenik zlatega srca.
Vincent, ljubim te. #Bataclan #13november
Draga!
Chris? -Ja?
Si dobro?
Vincent...
Bil je v Bataclanu in...
Dvakrat so ga ustrelili.
V komi je v Pompidouju. Lahko verjameš?
Prekleto, to je strašno.
Bila sem na vsakem koncertu Eaglesov v Parizu.
Na vsakem.
Zakaj tokrat nisem šla?
Ne vem, to je...
Kako si izvedela?
Njegov oče je objavil na Facebooku.
Na podzemni sem videla. Skoraj sem se onesvestila.
Lahko vidim?
Kaj? -Sporočilo njegovega očeta.
Zakaj?
Da ga vidim.
Izvoli.
''Dragi vsi, hvala za klice in sporočila.
Za tiste, ki ne vedo, Vincent se bil ta petek v Bataclanu.
Dvakrat so ga ustrelili
in je v komi. Želim mu veliko moči.
Njegov oče, Christian."
Dobro?
Ni veliko komentarjev.
Ker je Vincent sovražil Facebook.
Njegov oče je to objavil na njegovi strani!
Povedal sem ti!
Njegov oče? -Dovolj!
Nehaj!
Prekleto!
Oprosti, mama...
Žal mi je, samo...
Danes sem ga videla v bolnišnici.
Pretreslo me je, ko sem ga videla takega.
Bil je nepremičen in na infuzijah.
Intubiran je,
na respiratorju in vse to...
Toda Vincent je borec.
Vem, da se ne bo predal.
Vsak dan bom hodila tja.
Obljubim. Ne bom obupala nad njim.
Veš, da ne bom.
Ja.
Vem.
Imaš perilo?
Ne, v redu je.
Prižgala bom stroj.
Lahko zapreš vrata, prosim? Potrebujem...
Oprosti.
Zdravo, Emilie.
Videla sem vas
na podzemni 13. zvečer.
Moj najboljši prijatelj je bil hudo ranjen v Bataclanu.
Če kaj potrebujete, se obrnite name.
Pogumno. Chris.
Zdravo, Chris.
Hvala za sporočilo.
Žal mi je za tvojega prijatelja.
Kako si ti?
Težko je...
A je dober občutek,
da lahko govorim o tem.
Emilie? -Christelle?
Končno. Me veseli.
Oprosti, v pekarni je bila vrsta. -V redu je.
Imamo veliko dobre hrane. -Odlično.
Victor, to je Christelle.
Zdravo. Lahko me kličeš Chris.
Zdravo. -Chris se sliši lepo.
Kako je Vincent? -Zjutraj sem šla tja.
Zdravniki so naju pustili sama. Veliko bolje je.
Victor, sezuj čevlje.
Vstopi. Oprosti zaradi nereda.
Oprosti.
Si danes kaj spala?
Ne.
Bi rada zadremala? -Zdaj?
Ja, tu sem.
Vsaj pol ure, dobro ti bo delo.
Zjutraj je bila prometna gneča.
Vsi so trobili.
Pomislila sem, da gre za teroriste,
da so blokirali ulico pred našo stavbo.
Da so me našli v skupini na Facebooku in poiskali na spletu.
Vedela sem, da to ni mogoče.
Bil je le smetarski tovornjak.
A je bilo glasno, ko sem zaprla oči.
Predstavljala sem si, kako vlamljajo skozi vrata.
Tako.
Naspi se malo. Ostala bom tu.
Victor?
Testenine s šunko
ali paradižnikovo omako?
Torej, Victor?
Nisem lačen, a imam oboje rad.
Odlično.
Mimogrede...
Tu nisi ravno pospravil.
Kaj sva se dogovorila?
Utrujen sem. -Veš, kaj?
Rada bi, da je tvoja mama zelo zadovoljna, ko se zbudi.
Da je stanovanje čisto, bleščeče, da je vse na svojem mestu.
Dobro vzdušje.
Super Victor pa je nahranjen, skopan, počesan.
Kaj praviš?
Victor?
Rada bi, da me ubogaš.
Hej!
Moja risba!
Krhka je. Za mamo je.
Štejem do tri.
Ena...
Dve...
Tri.
Nasedel si, kaj?
Dobro, srček. Mama bo zadovoljna.
Pridi jest čez deset minut.
Emilie?
Budna si.
Kako si?
Kaj je vse to?
Kje je Victor?
Spi.
Dobro je večerjal.
Skuhala sem mu testenine s šunko. Odlične.
Nimam otrok, a sem bila nekoč otrok.
Pospravila si celo stanovanje.
Ja. Nisem se nameravala kopati.
To je preveč.
Nimam besed.
Bi kaj pojedla?
Nekaj testenin je še.
Ni treba. Pravzaprav bi nekaj spila.
Prav. -Ja.
Fred je imel vijoličen bas v kompletu s saksofonom.
Zakaj nisi šla z njim v Los Angeles?
Imela sem enosmerno vozovnico za 17.
Morala bi pustiti stanovanje, službo...
A je tu...
Vincent.
Ni ničesar med vama?
Ne.
Ne. Če se kot menedžerka
zafrkavaš s fanti iz benda,
si v težavah.
Samo malo...
Mama!
Samo malo. Takoj se vrnem.
Ja, srček. Tu sem.
Je vse v redu?
Mislim, da bi morala biti sama.
Seveda...
Razumem.
Čeprav je pozno, bom...
Ni treba.
Lahko odideš, prosim?
Zdravo vsem!
Muči me huda nespečnost.
Če kdo potrebuje pogovor...
Naj me pokliče na 06 39 98 12 52.
Daj, no.
Nemogoče. -Je vse v redu?
Niti ne.
Čakajte, ne najdem denarnice.
Poglejte v torbi in žepih.
Kakšna trapa sem!
Res? -Pri prijateljici sem jo pustila.
Daleč je, če se hočete vrniti.
Mi lahko daste naslov?
Da vam pošljem ček?
Ali nakažem denar.
Res mi je žal. Jaz...
Kaj lahko pustite kot jamstvo?
Kako to mislite?
Imate v torbi kaj vrednega?
Klinična psihologinja sem.
Od 13. leta poslušam zgodbe preživelih.
Neprestano, zato sem...
Možgani mi ne delujejo več. Žal mi je...
Veste, da so nekateri taksisti prevažali žrtve brezplačno?
Samo... -Prosim, izpraznite torbo.
Jaz... Oprostite, toda...
Lahko jo izpraznim,
a v njej ni ničesar za vas. Neverjetno!
Izpraznite jo in če v njej ni denarnice,
vas bom v opravičilo brezplačno peljal domov.
Prasec!
Jebenti!
Ja?
Halo?
Ja.
Ste bili sinoči v skupinski klepetalnici?
Ja.
Ste dobro?
Se lahko tikava?
Imaš dolgo to mačko?
Halo, Samia?
Je imel kapo? -Ne vem.
Samo počasi, Nesrine...
Tu sem.
Tako ali tako ne bom mogla spati.
Brez težav, resno, Sarah.
Daj, samo počasi.
Zakaj malo ne ležeš?
Veš, kako se videti?
Hočeš reči, da si videla znak?
Punca v rdečem puloverju je izstopila za tabo? Dobro.
Čakaj, imam še en klic.
Lahko trenutek počakaš?
Hitra bom, ne bom te pustila same.
Skušam si predstavljati, kar mi govoriš.
Kdaj si ga nazadnje videla? Ko si šla pred oder.
Od l. 1986 obstaja jamstveni sklad za žrtve terorizma,
vsi doprinašajo.
Iz tega sklada plačujemo odškodnine
in reintegracijo v družbo.
Kaj boš?
Imaš službo?
Ne moreš ostati sama.
Obvezno moraš poslati zahtevo.
A najprej prijavi na policiji.
Na katerikoli postaji.
Kako si finančno?
Ne morem več delati, samozaposlen sem.
Zapleteno je.
Lahko dobiš finančno pomoč.
Zahtevo vložiš tako,
da najprej podaš prijavo na policiji.
Tu sem, Karim. Ni nama treba govoriti.
Tu sem, nikamor ne grem.
Christelle?
Modrice bledijo. Odlično!
To olje zelo lepo diši.
Povohaj.
Preveč pritiskam?
Za vedno skupaj.
Ne zapuščam te. Ljubezen in svoboda.
Dober dan, Philippe, gospa.
Dober dan, me veseli.
Sem Philippeovo dekle.
Me veseli.
Predvčerajšnjim sta prišla Philippeova starša.
Dobro.
Kolegi pravijo, da ne želite, da vesta, da ga obiskujete.
Tako je.
Philippe jima ni povedal zame.
Nič jima ne smem prikrivati.
To ni moja vloga. Niti vloga ekipe.
Jasno, razumem.
Žal mi je.
Morali bi jima povedati.
Drugače vam ne smem dovoliti obiskov.
Prav imate.
Bom.
Lep dan. -Enako.
Se vidiva, Philippe.
Dober dan.
Christelle, je tako?
Ja. Vsi me kličejo Chris.
Dobro, Chris, super.
Léon. Dobrodošla.
Me veseli. -Enako.
Zdravo. -Juliette.
Me veseli, Juliette. -Enako.
In? -Renaud. -Dobro.
Me veseli.
Bi kaj spila? -Z veseljem.
Torej, prijatelji...
Vzel bom zvezek.
Torej, nazadnje
smo govorili o ustanovitvi skupnosti za žrtve,
da vpeljemo malo reda v to,
a to odpira več vprašanj. Predvsem,
če ustanovimo skupnost,
za koga in kaj sploh bo?
Želimo deliti informacije žrtvam in njihovim svojcem
ali želimo ponuditi prostor za pogovor
in poslušanje s pravico do psihološke podpore?
Ali moramo imeti politični nazor?
Brez politike. To nima smisla.
Dobro, a na forumu ne moremo dovoliti,
da se ljudje znašajo nad islamom.
To ni naša vloga.
Ja, toda...
Ljudje trpijo, moramo jih poslušati.
A si ne morejo dati duška, zlasti ne zdaj.
Če želite, lahko poskusim moderirati skupino.
Da ne gre vse k hudiču.
To je edini način.
Strinjam se, da ljudje trpijo, a ne sme biti zmede.
Kaj, če kdo prestopi mejo, šef?
Zato imamo moderatorja.
Postavlja meje. In čemu ta ''šef''?
Ker si glavni. Hvala, šef. Prav, šef.
V ničemer nisem glavni.
Ne vem...
Kaj naredimo?
Za začetek imamo prazne kozarce.
Plačam naslednjo rundo.
V redu, saj nas je samo...
Deset. Zmorem to.
Hvala!
Ni za kaj.
Čakaj, s tabo grem.
Lahko deset žganj s karamelo? -Prav.
Deset žganj s karamelo, prosim.
Morava se pogovoriti.
Victor pravi, da si mu strgala risbo.
Samo malo.
Tako je.
Zakaj?
Naredila sem neumnost.
Hotela sem, da malo pospravi, a ni hotel.
Rekel je, da dela le to, kar hoče,
jaz, trapa,
pa sem ga pograjala o želji in odgovornosti,
o tem, da ne delamo vedno, kar želimo... Take stvari.
V nekem trenutku sem vzela risbo in rekla:
''Lahko strgam tvojo risbo, ker tako želim?''
Dobro, da nimam otrok.
Greva pit.
Hotel sem, da greva v sobo in...
Preživiva najlepšo noč v življenju.
Še sem poskušal, toda...
Ona ne more.
Ne more, pogoltne jo globoka tema.
Razumem.
Kar se je zgodilo, je strašno.
Ni ravno zato to potrebno? Prepričujem se,
da mi vsaj tega niso vzeli.
Si bila kdaj na Tindru?
Ja, nekajkrat.
Torej...
Imaš kakšen nasvet?
Vedeti moraš, kaj hočeš.
Jaz imam rada neposrednost.
Ko se dobiva, mu ne dovolim niti sesti.
Če je videti kot na sliki...
Se predstava lahko začne.
Če je preveč zapleteno, se ohladijo.
Zdravo.
Zdravo. Nisi preveč utrujena?
Chris, to je Myriam. -Me veseli.
Bila je v Bataclanu. Bolnišnične terapije ima.
Odlično!
Oprosti... -Ne veš, kaj je to?
Natanko tako.
Nimam pojma. -Nihče ga nima.
Obiskujem tiste, ki me potrebujejo, ki so bili tam.
Pogovarjam se z družinami v bolnišnicah.
Danes sem bila v Bichatu, jutri grem v Pompidou.
Chrisin prijatelj je v Pompidouju.
V komi je.
Je dobro?
Hitro so ga stabilizirali. Vsaj nekaj.
Mi pa...
Čakamo, kaj se bo zgodilo.
Delam, kar lahko.
Obiskujem ga.
Govorim za oba. Ni zanimivo.
Slišati sem kot svoja mama, to me potre.
Kako mu je ime? -Vincent. -Dobro.
Ga boš jutri obiskala?
Ga vsak dan obiščeš?
Bolj ali manj.
Želiš, da grem s tabo?
Najprej bi morala
vprašati zdravstveno osebje.
Običajno dovolijo.
Ja? -Ja, ne skrbi.
Potem pa sprejmi to.
Ne, jaz...
Ni nam težko.
Zelo ste prijazni.
Ne vem, lahko jutri popoldan?
Brez težav.
Prišel bom. -Jaz tudi.
Ne pridita prezgodaj, da utegnem...
Ob 12.07?
Ja?
Dober dan. Chris Blandin tu, k Philippeu Douvierju sem prišla.
Vstopite. -Hvala.
Zdravo, zgodnja sem. Sem že v sobi.
Se dobimo na vhodu oddelka. Se vidimo.
Dober dan, doktor.
Zdravo, Chris.
Je vse v redu? -Ja.
Ne vem, verjetno.
Čudno mi je, da vas vidim tu.
Pridite.
Zelo mehko kožo ima.
Ga masiraš? -Ja.
Enkrat do dvakrat na dan.
Vem, da nas slišiš.
In vem, da nisi daleč.
Ne bojim se tišine.
Slišiš, Vincent? Tu smo.
Vincent, pustila te bom z Myriam,
da ne zamudim sestre.
Vsi so bližnji prijatelji. -Toliko ljudi ne sme noter.
Ne bomo dolgo ostali.
Rekla sem, da se ne vračajte, dokler ne govorite z starši.
Vem, res mi je žal, toda...
Popolnoma vas razumem. Vem, da vam povzročam težave.
A obljubim, da bomo takoj odšli. Res.
Nočem težav.
Dobro.
To je zadnjič.
Zdravo, Vincent,
nisva se spoznala,
a sem te danes obiskala s Chris.
Pišem ti, da obeležim ta dan za takrat, ko se zbudiš.
Bodi močen!
Myriam
Jebenti!
Prekleto, mama!
Kaj delaš?
Poberi svoje stvari.
Nočem tvojih neumnosti iz Bataclana v hiši.
Ne morem te prisiliti, da nehaš, a ne bom sodelovala pri tem.
Mama! Mama!
Potrebujejo me, razumeš?
Ne morem več, Christelle.
Me poslušaš? Rekla sem, da me potrebujejo.
Dovolj imam. Ne morem spet trpeti tega.
Razumeš, kaj ti govorim?
Ni jim mar za resnico. Hočejo, da jim pomagam, razumeš?
Ne bom spet prestajal tega.
Prestajala česa, mama?
Kaj? Ne veš, s čim se ukvarjam!
Jaz sem... Potrebujejo to, kar delam!
Koristna sem, razumeš?
Izgini! Ali pa bom poklicala policijo.
Dovolj mi je. -Da ne bi...
Nočem te več videti!
Kakšna prasica si!
Ja, ja... -Prasica!
Izgini! -Prasica!
Ničesar ne razumeš, prekleto! Ničesar ne razumeš!
Prekleta bodi!
Odpri vrata, prekleto!
Ničesar ne razumeš! Ničesar ne razumeš!
Dober večer. -Dober večer, ga. Blandin.
Imate trenutek?
Ja.
Govoril sem s socialno službo.
Nocoj ne boste sami v sobi.
A brez skrbi, tako bo le nocoj.
Ja, jaz...
Če bodo težave, mi povejte.
Prav?
Ja...
Lep večer, -Enako.
Oprostite. Zdaj sem vam na razpolago.
Veliko časa imam, brez skrbi.
Vse mi lahko poveste.
Vse bom zapisal.
S tem poročilom lahko vložite zahtevo za denarno pomoč za žrtve.
Prav?
Ja, hvala.
Hvala, inšpektor.
Inšpektorje danes kličejo poročniki.
Ja?
A jaz nisem poročnik, ampak samo policist.
Dobro.
Torej...
Ne morete tožiti mrtveca,
zato bomo vnesli tožbo proti enemu od preživelih komandosov,
Salahu Abdeslamu.
Ste šli v dvorano pred začetkom koncerta?
Ne mudi se.
Kar počasi.
Ja.
Prihodnjič...
Iskreno, ne verjamem ti.
Grešila sem, a sem plačala svoj dolg.
Ponovno boste morali opisati svoje doživetje v Bataclanu.
Ste takrat začeli teči? -Ja.
Slabo sva začela, Nicolas. -Nisva, nora si.
Čakaj, Léon! -Pojdi domov.
Si res mislila, da ti bom verjel?
Si res spoznala Iggyja Popa?
MEDIATRANSLATIONS