Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Brandul Emahoy Tsege Mariam a permis foarte generos utilizarea muzicii artistei.
S-a ținut seama de subiectul și mesajul filmului în stabilirea restricțiilor,
unele părți putând să nu reprezinte principiile de călugăriță ale artistei.
Marele premiu al Festivalului de la Cannes 2024
Trăiesc aici de vreo douăzeci și trei de ani.
Dar încă nu pot să mă socot acasă.
Tot am teama că, la un moment dat, va trebui să plec.
Într-o zi, m-am certat cu tata, acasă.
Și deodată am fugit de acolo și am venit la Mumbai.
Fratele meu avea o slujbă la șantierul naval.
La el acasă mirosea atât de urât,
că în prima noapte nici n-am putut să dorm.
Eram însărcinată, dar n-am spus nimănui.
Pentru că tocmai îmi găsisem de lucru într-o casă.
Trebuia să am grijă de copiii doamnei, care erau o mare pacoste.
Dar doamna... mi-a dat mâncare foarte bună.
În anul acela am mâncat ca o regină.
Fiecare familie din sat are pe cineva în Mumbai.
E de muncă, și sunt bani în Mumbai!
De ce s-ar întoarce cineva la sat?
Eram cu inima frântă după o despărțire.
Dar orașul te ajută să uiți astfel de lucruri.
Doar pentru doamne
Nici nu mi-am dat seama cîți ani au trecut.
Orașul îți mănâncă timpul.
Asta e viaţa.
Nimic nu rămâne mereu la fel.
Scris și regizat de Payal Kapadia
Inspiră adânc.
Expiră.
TOATE GÂNDURILE PRABHAYEI
Sora Prabha îmi spune că o necăjești mult.
Ce s-a întâmplat?
Îi spui doctorului de ce ascunzi medicamentele sub pernă?
Nu le iau.
De ce?
Care-i problema?
Zice că medicamentul îi dă coșmaruri.
Atunci o să prescriu altceva.
E bine?
Te rog, doamnă doctor.
Nu vreau să stau aici.
Lasă-mă să plec acasă.
- Ce este? - Vine aici.
După cină,
când mă uit la televizor.
Cine vine?
Jairam! Soțul meu.
A venit și ieri.
Mă uitam la televizor.
Vorbea domnul Bachchan.
Vocea lui îmi face bine.
E ca mierea pentru urechile mele.
Și deodată, parcă de nicăieri,
am simțit un miros urât de tutun.
Apoi l-am văzut,
stătea pe scaunul de acolo.
Nu.
Nu stătea.
N-avea picioare!
Era doar un trunchi!
V-ați hotărât la ce film să mergem?
Dacă se plănuiește alt film de acțiune, eu nu vin.
Tu vrei numai filme de dragoste.
Și filmul cel nou?
Cel cu Shane Nigam?
O! E atât de frumos.
Soră Prabha,
nu vrei să vii cu noi?
Da, soră Prabha, alege tu filmul!
Nu fetelor, duceți-vă.
De ce? Hai, te rog, vino cu noi!
Ce ți-am spus eu? Nu vine niciodată cu noi.
Am vorbit cu doctor Supriya.
Un prieten de-al ei se va ocupa de cazul tău.
Este un avocat cu greutate.
O va face gratuit.
Nu e nevoie.
De ce vorbești așa?
Noaptea trecută, constructorii au trimis un bătăuș. Să mă amenințe!
Mi-a zis: „Șterge-o de aici înainte de festivalul Ganpati.”
(Sărbătoare închinată zeului Ganesha)
E foarte periculos.
Parvati, vino să stai la mine câteva zile.
De ce să vin la tine? A?
De ce să-mi las casa mea?
I-am zis:
„Amenință-mă cât vrei, eu nu plec din locul meu!”
„Dacă o să plec de aici... cadavrul meu o să iasă afară!”
Așa i-am spus.
Hai să vorbim cu avocatul.
Nu poate continua așa.
Și cel mai mic?
Ce vârstă are?
Un an.
Deci ai trei copii?
Da.
Câți ani ai?
Douăzeci și patru.
Nu. Nu! Douăzeci și cinci.
Da. Am împlinit douăzeci și cinci de ani, sigur.
Soră?
Soră!
Îmi spuneau fetele, că ar exista o recompensă?
Răsplată... știi, nu?
Sterilizare?
Dacă soțul tău e de acord,
primești de la guvern o găleată și o mie de rupii.
I-am spus omului meu, dar el...
Zice că asta o să-i ia din putere!
Le iei în fiecare zi. Dacă mai vrei un copil, le oprești timp de o lună.
A, nici vorbă!
Cât face?
Când ai avut ultima menstruație?
Hei... ce faci?
Șeful mă scoate din minți.
Mă plictisesc...
Vreau să te văd...
Mesaj vocal De la Anu pentru Shiaz
Va trebui să aștepți
până diseară, ca să mă vezi.
Dar până atunci...
îți trimit săruturi cu norii călători.
Așa că, atunci când va ploua,
săruturile mele îți vor atinge buzele.
Dar uleiul n-o să-mi facă părul să crească mai repede!
Și îmi place scurt.
E noua modă.
Luna viitoare nu pot să vin. Nu primesc concediu.
Bine, mamă. Intru la operație.
Sigur că se operează și noaptea!
Că doar inima pacientului nu așteaptă!
Mă cheamă doctor Supriya, mamă! Trebuie să mă duc. Pa.
Prabha?
Eu am plecat.
O să întârzii mult?
Du-te. Ne vedem acasă.
Deschide gura.
Mai mult.
Le ascunzi sub limbă?
Bine.
Soră Prabha?
Iar lucrezi până târziu?
Scuze, doctore. Am pierdut noţiunea timpului.
Nu-i nimic.
Hindi îmi dă mari bătăi de cap.
Cuvântul „kal” înseamnă atât ieri, cât și mâine!
Nu te scuza. Cum să progresezi fără să muncești din greu?
Voiam să-i spun unui pacient,
în hindi, să se întoarcă mâine.
Dar când a venit momentul, n-am reușit.
Trebuie să spui așa: kal vaapas aana..
Cum?
kal... vaapas... aana. (Întoarce-te mâine)
- kal... vaapas... - aana.
Faci să pară atât de simplu.
Bună seara, soră Prabha.
O să plec, acum.
Soră?
Vreau să-ți dau ceva.
Nu acum. Uită-te când ajungi acasă.
E o poezie.
O poezie?
Luna aceasta e un concurs de poezie în revista noastră.
M-am gândit să încerc și eu.
Nu știam că ești și poet.
Ei, nu tocmai. Sunt un amator.
Bine. Ne vedem mâine.
Pe cine avem noi aici?
Cum ai ieșit?
Ești udă toată!
Iar ți-ai pierdut umbrela?
Vântul bătea atât de tare,
că mi-a rupt-o.
Ai plecat foarte devreme. Ce s-a întâmplat?
Nu, nimic, doar că...
o verișoară de-a mea a venit să viziteze Mumbai,
și am fost cu ea la cumpărături.
Verișoară?
Da, verișoară.
Drăguțo!
Ce mult ți-a crescut burtica.
Câți pui ascunzi acolo, înăuntru?
Zăbovea pe lângă apartamentul lui Kulkarni.
Ce căuta acolo?
Ce făceai acolo, scumpo?
L-am rugat pe doctorul Manoj s-o examineze.
N-ar trebui să-l deranjam cu astfel de lucruri.
Nu se supără.
E un tip de treabă.
Nu-i așa?
Prabha?
Poți să plătești chiria pentru amândouă, luna asta?
Din nou același lucru?
Ți-i dau înapoi, promit.
Nu prea ești atentă cu cheltuielile, Anu.
Salariul meu nu e niciodată de ajuns.
Iată de ce.
Bine, dar e ultima dată.
Să nu-mi mai ceri.
Îmi pare rău.
Anu, ce faci? Du-te de aici.
A venit un pachet.
Mulțumesc, mătușă.
Ce este, Anu?
E de la mama ta?
Nu știu.
Prabha, e pentru tine!
Cine l-a trimis?
Nu scrie nimic pe el.
Să-l deschidem și să vedem.
Minunat!
Aveam acasă un vas de gătit orez,
dar nu chiar atât de bun!
Are un aspect străin!
Acum totul va fi delicios.
Dar cine putea să-l trimită?
Nu scrie nimic.
Aici scrie ceva în engleză.
Nu, e altă limbă.
Fabricat în... Germania.
Nu acolo locuiește soțul tău?
Visele mele sunt țesute
din viața de zi cu zi și din resturi patetice de lucruri lăsate în urmă.
Speranța mea
este doar o casetă plină cu amintiri,
pe care o port cu mine oriunde mă duc.
Și acum,
ești și tu acolo, în casa vecină,
arzând ca o lampă,
a cărei flacără mă încălzește
și-mi luminează întunericul nopții.
Ne întâlnim la aceeași oră.
Să nu vii prea aproape de spital.
Ar putea să te vadă cineva.
Pe curând.
N-ai observat nimic,
nicio schimbare, la noua ta colegă de cameră?
Toate asistentele vorbesc despre ea.
Se întâlnește cu un băiat.
Nu se poate.
Ea nu este așa.
Și știi, e musulman.
Toată lumea e la curent.
Eu n-am nicio treabă cu asta.
Dar e colega ta de cameră,
e bine să fii cu ochii pe ea.
Am considerat că trebuie să știi.
Ce-i asta?
Specul vaginal Sims.
Bine.
Și...
asta?
Pensă arterială.
Așa este.
Sora Anu vă va arăta placenta de la nașterea din această dimineață.
Și vom vedea care este procedura noastră de eliminare a placentei.
Dați mai departe.
Nu te obișnuiești cu mirosul?
Sunteți asistente, și asta e munca voastră.
Fii atent...
Am așteptat toată ziua ca să-ți spun.
O știi pe Kristal, nu? Asistenta cea nouă.
Spăla un bătrân cu buretele
și deodată, a ieșit din salon țipând!
De ce?
Și-a lăsat privirea în jos, și...
chestia lui stătea ca un țăruș!
Ea n-o mai văzuse niciodată stând drept în sus!
De frică, a fugit de acolo.
Și pe urmă?
Apoi a venit Prabha și l-a certat cu asprime.
Și el s-a speriat foarte tare.
Mă gândesc,
că n-o să i se mai ridice vreodată!
M-a trimis șeful să-i iau ceasul.
Domnul Aslam?
Două minute.
Nu-mi stă bine cu ei?
Anu?
Tu ai văzut multe?
Ce să văd?
Ce-a văzut sora Kristal astăzi.
- Ce-i cu tine? Ești gelos? - A, nu, întrebam și eu.
Vorbești ca o fată mare!
Frate?
Ceasul tău.
Ceasul tău e gata.
Mai sunt de plătit 5000 de rupii.
Shobhna a zis că dacă-l plătim pe paznic, n-o să ne deranjeze.
Ești sigură?
Nu mai fi așa timid.
Hai să vedem.
Nu e nimeni aici.
Când te-a sunat ultima dată?
Acum un an și ceva.
Sau mai mult...
Soră!
Atunci când părăsesc țara,
unor oameni li se tulbură mintea,
și își pierd amintirile.
Așa se-ntâmplă.
Ce ai de gând?
Știi ceva? Sună-l tu.
- Să-l sun eu? - Da.
Dacă l-aș întâlni pe omul ăsta al tău,
jur pe mama,
că i-aș smulge urechile.
Îmi pare foarte rău.
Ești chemată în judecată de constructor, pentru ocupare ilegală.
Poate să înceapă demolarea în orice moment.
Se întâmplă doar cu tine sau...?
Cei care aveau acte au primit apartamente.
Când s-a închis fabrica de bumbac,
soțului meu i s-a permis să rămână.
Atunci trebuie să ai acte!
Nu mi-a spus niciodată despre vreun act.
Și acum, că e mort, cum să-l mai întreb?
Altă soluție nu mai există?
Ascultă Parvati, problema e că nici nu avem un caz.
Pentru că nu avem dovezi că ai locuit acolo.
Dar nu pot fi întrebați vecinii?
Locuiesc acolo de douăzeci și doi de ani, de ce-mi trebuie acte?
Toate astea nu sunt valabile în instanță.
Acolo e nevoie de acte.
Nu găsești niciun document cu numele tău pe el?
Nenorocitul ăla! O să-i tăbăcesc fundul!
Îi arăt eu lui.
Cine se crede?
Cum îndrăznește să taie curentul!
Întuneric beznă!
Aici sunt numai rapoarte medicale.
Dragă Suresh, felicitări pentru promovarea celui de-al 12-lea examen.
Mult noroc. A ta, sora Prabha.
Parvati!
Ce mai face fiul tău?
A trecut mult de atunci.
I-ai dat și niște bomboane de ciocolată.
Le-a înghițit imediat.
Îți amintești ce frică îți era de asistenta șefă?
Ah! Teroarea aceea... Sora Lissie.
Nu-mi aminti.
N-ai putea să te muți cu fiul tău?
Nu, nu.
Oricum se înghesuie într-o cameră mică, cu soția și copilul.
Și nici nu vreau să se vâre cineva în sufletul meu.
Noi două suntem la fel.
Ne e mai bine singure.
Seara e momentul meu preferat al zilei.
În satul meu, la vremea asta lăsam fotbalul și ne îndreptam spre casă.
Dar aici, s-ar părea că ziua de abia acum începe.
Îmi doream să fiu stewardesă.
Chiar m-am înscris în secret la examen.
Dar îmi era frică de tata și nu m-am dus.
Măcar am ajuns să ne cunoaștem.
Cine știe, puteam să ne întâlnim într-un zbor.
Pari cumva altfel, astăzi.
Cum așa?
Simt o schimbare.
Ce s-a întâmplat?
Nimic.
Bine.
Pe cine eviți?
Pe mama.
De ce nu-i răspunzi?
Știu de ce mă sună.
Tipul ăsta parcă e o vânătă.
Și ăsta?
„Am o plantație de cardamon de 50 de acri în Munnar,”
„două case plutitoare în Alappuzha,”
„și în timpul liber vânez porumbei.”
„Sunt mâna dreaptă a șeicului din Dubai.”
„Nu cer decât 1001 monede de aur”
„și un Mercedes Benz.”
„Asta nu se poate.”
„Dar putem să-ți oferim 20 de monede de aur și o Suzuki Swift.”
„Să mă-nsor cu fiica ta atât de ieftin? Nici vorbă!”
- Anu? - Ei?
Dacă aș folosi un nume hindus pentru un profil fals de căsătorie,
ți-ar trimite tatăl tău poza?
Chiar dacă ar face-o, l-aș refuza.
Ești greu de mulțumit.
Mă tot gândesc că se va întoarce.
Și-mi va spune că vrea să trăiască cu mine,
să fie cu mine.
Ține-i picioarele.
Gata?
Unu...
doi...
trei...
Patru pisoi, o!
Nu mușcă.
De ce te temi?
- Poftim, mângâi-o. - Nu!
- Dacă o atingi o să-ți dispară frica. - Nu.
Cine se teme de pisici a fost șoarece într-o viață anterioară.
- Hai, atinge-o. - Nu, nu.
Hai să mergem.
S-o iau acasă?
Ce a fost asta?
Ce-am făcut?
De ce cochetai cu doctorul Manoj? Nu se face așa ceva.
Dacă te porți ca o ușuratică,
pierzi respectul oamenilor.
Știi ce spune lumea despre tine?
Nu te mai gândi.
Am o veste care o să te înveselească.
Nimic nu mă poate înveseli.
Bine.
Atunci nu-ți spun.
Ce e?
- Te rog, Shiaz, spune-mi. - Nu contează.
Spune!
Bine, îți spun.
Ai o burka?
De ce-aș avea burka?
Fără burka nu ne iese planul.
Ce plan?
Mătușa și cu unchiul se duc mâine la o nuntă.
Hei! Nu face fața asta.
Adică nu va fi nimeni acasă?
Știi cartierul meu, nu?
Dacă ești văzută fără burka,
am încurcat-o.
Anu?
Nu mănânci?
Am pregătit curryul de pește care-ți place.
Curry picant.
Nu mi-e foame.
Anu...
iartă-mă.
Nu am vrut să te jignesc.
Nu știu de ce ți-am vorbit astfel.
Iartă-mă, Anu.
Prabha?
L-ai cunoscut înainte de nuntă?
Pe cine?
Pe soțul tău.
Nu, deloc.
Într-o zi, tata m-a chemat acasă.
Când am ajuns acolo, căsătoria era deja aranjată.
N-ai încercat să afli mai multe despre el?
Ba da. Chiar am încercat să-l cunosc.
Trebuie să fi fost romantic.
Nimic romantic.
Avea doar câteva zile de concediu.
Și în timpul întâlnirilor, rudele erau mereu prin preajmă.
Cum să te căsătorești cu un bărbat pe care nu-l cunoști?
Nu cred că aș putea s-o fac.
Credem că cunoaștem pe cineva,
dar chiar și cineva apropiat poate fi doar un străin.
A plecat în Germania la câteva zile după nuntă.
La început mă suna destul de des.
Dar treptat, apelurile au devenit din ce în ce mai rare.
Nu știu ce s-a întâmplat.
Poate...
nu mai era nimic de spus.
Mă gândesc uneori la el, cum o fi să trăiască într-o țară îndepărtată.
Cum e să lucrezi singur în fabrica aceea mare?
Și totul pare... că este atât de departe.
Soră?
Aș vrea să-ți spun ceva.
Mă întorc în satul meu.
Cum?
Ce altceva aș mai putea să fac?
De ce spui asta?
Trebuie să luptăm.
Mi-a ajuns.
Am vorbit cu cineva din sat.
- Mi-a găsit o slujbă. - Unde?
La o pensiune. La bucătărie.
Măcar în sat am casa mea.
Cum o să te descurci?
O să văd eu.
E un turn, nu?
Aceiași constructori.
Își închipuie că dacă ridică turnuri din ce în ce mai înalte,
într-o zi o să devină și ei zei.
Sunt pe drum. Ai ajuns acasă?
Aici toarnă cu găleata...
Mă simt ca un spion dintr-un film.
Vii deja către mine?
Nu mai veni azi...
Nunta a fost anulată.
Nu te supăra pe mine. Linia portului e inundată.
(Ramură a rețelei de căi ferate suburbane din Mumbai)
Îmi pare rău, iubito.
Atenție, atenție!
Stimați călători, din cauza inundării șinelor,
toate trenurile au întârziere.
Rămâneți pe loc pentru informații suplimentare.
Alo?
Alo, mamă?
Ce mai faci?
Nu, nu s-a întâmplat nimic.
Am vrut să te aud.
Da, am mâncat.
Le construim casele!
Curățăm scurgerile, gătim mâncarea,
și le facem toate treburile murdare!
Dar când vrem să ne ridicăm casa lângă a lor, nu ne tolerează.
Trebuie să ne unim și să-i facem să înțeleagă
că acest oraș s-a ridicat cu mâinile noastre!
„Acolo unde este unitate, există siguranță” Consiliul pentru dreptul la locuință
Organizator: Comitetul pentru Drepturile Muncitorilor din Satul Giran
- În unitate... - e puterea noastră!
Am trecut pe lângă acest loc în toți acești ani,
dar n-am mâncat niciodată aici.
Și azi am făcut-o.
O să-mi fie dor de Mumbai.
Dar locul ăsta parcă n-ar fi real.
În ce sens?
Fără o bucată de hârtie nu ești nimic.
Poți să dispari, pur și simplu, și nimeni să nu observe.
Am observa, Parvati.
Tuturor de la spital o să ne fie dor de tine.
Ești o persoană foarte bună, soră.
Trebuie să fac asta.
Viața de lux redefinită
Eleganţa este un privilegiu Doar pentru cei privilegiați
Fugi, fugi!
Soră Prabha!
Când ai ieșit din tură?
Nu te-am văzut astăzi.
Eu mă duc.
Soră, ți-am făcut niște dulciuri.
Poftim.
Nu mânca acum!
O să-mi fie rușine daca nu sunt reușite.
Contractul meu se apropie de sfârșit,
și mă gândesc să nu-l reînnoiesc.
Așadar ne părăsești?
Și ce planuri ai acum?
Mergem să vorbim în altă parte?
E bine aici în Mumbai...
Dar nu mă pot obișnui.
Și am o problemă și cu limba.
Hindi nu e atât de greu de învățat.
Poate.
Dar nu e numai asta.
Sunt aici de atâtea luni,
dar ieri am uitat să cobor la stația mea.
Am ajuns la capătul liniei...
din greșeală.
Prabha?
Eu...
înainte să plec...
voiam...
să te întreb...
dacă ar trebui să rămân?
Adică...
dacă aș avea un motiv să rămân.
Doctore, sunt căsătorită.
Știu...
Totuși...
Pot să plec, doctore?
O să pierd trenul.
Mulți oameni spun că este un oraș al viselor,
dar eu nu cred.
Cred că este un oraș al iluziilor.
Există un cod nerostit în acest oraș:
chiar dacă locuiești într-un șanț, nu poți fi supărat din cauza asta.
Și oamenii îi spun „Spiritul Mumbaiului."
Trebuie să crezi în această iluzie,
altfel înebunești.
Mătușă, aici nu există electricitate?
Ne-a pus să-i cărăm toate gunoaiele până aici.
Are de gând să opereze aici?
Mătușă?
Ăsta mai e bun?
E perfect!
Prabha, ia o înghițitură. Închizi ochii, deschizi gura și bei.
O să te ajute să te relaxezi.
Crede-mă.
Încearcă și-o să vezi.
Ei, cum e?
Acuma tu!
Bea!
Unde naiba am fost prins?
Cum am ajuns aici, în acest loc ciudat?
Nu știu dacă să plâng sau să râd.
Oare o să mă salveze cineva?
Bangra cât costă?
50 de rupii.
- E uscat? - E proaspăt, nu vezi?
Dacă e roșu înseamnă că e proaspăt, altfel ar fi alb!
Și ăsta de aici?
- Cât costă? - 100 de rupii.
100 de rupii?
Pe cine vrei să prostești?
Uită-te numai cât de mari sunt!
Prabha?
Ai putea să te întorci și să trăiești în satul tău?
Eu nu cred că aș putea.
Nu credeam că o să vii, Anu.
Am ajutat-o mult pe Parvati.
Cum să nu.
Îmi place de ea.
Prabha?
Vreau să-ți spun ceva.
Părinții mei vor să mă mărite și îmi trimit fotografii cu băieți.
Dar eu nu vreau să mă mărit acum.
Ai încercat să vorbești cu ei?
De parcă m-ar asculta!
Și atunci ce o să faci?
Nu știu.
Poate o să fug.
N-are rost, Anu.
De soartă nu poți să fugi.
Sunt foarte obosită.
Vreau să mă odihnesc.
Sigur?
Nu vii cu noi?
Nu, Prabha. Vreau să mă odihnesc.
Las-o. A cărat sacoșele alea grele.
Nu ține toată lumea la băutură.
Prabha!
Vino încoace!
Trebuie să mă întorc acum.
O să stați mult aici?
Nu.
Păstrează pentru mai târziu.
Parvati!
O să lipsești mult?
Mă duc doar să le spun că sunt gata să încep lucrul.
Până la cinci mă întorc.
Atunci cred că ar trebui să plecăm.
De ce-am face asta?
- Aveți bilete pentru mâine. - Da, dar...
Ați bătut atâta cale, rămâneți mai mult.
Cum ai găsit acest loc?
Pare a fi încremenit aici dintotdeauna.
De parcă ar aștepta cu disperare să se întâmple ceva.
Seamănă cu tine!
Îmi place aici.
Parcă e altă lume.
Shiaz...
Te gândești vreodată la viitor?
Adică?
Adică...
La cum va fi viața ta, peste zece, cinsprezece ani.
Voi fi și eu acolo, cu tine?
Ce ți-a venit?
Nu știu.
Nu m-am gândit niciodată la astfel de lucruri.
Dar simt că viitorul este aici și nu sunt deloc pregătită.
De ce părinților mei nu le pasă ce vreau eu?
Să vorbim cu ei?
Să încercăm să le explicăm, poate vor înțelege.
Dacă le spun n-o să mă mai lase niciodată să te văd.
Shiaz,
mă simt atât de speriată.
Mi-a fost frică din ziua în care ne-am întâlnit prima dată.
De multe ori mă întreb dacă fac ceea ce trebuie, fiind cu tine.
Sau ar fi mai bine pentru noi să ne despărțim.
Când sunt cu tine însă,
nu știu cum...
dar nu mă mai tem deloc.
Ca și cum toate se așează la locul lor.
Dar uneori totul devine prea greu pentru mine.
Shiaz?
Aici e scris ceva în malayalam.
Iubirea noastră este ca un ocean nesfârșit.
Tu ai scris-o, nu-i așa?
Să ne ajute cineva!
Nu mai respiră.
Se pare că e prea târziu.
Apasă-i pe burtă!
Întoarceți-l.
Ridicați-l.
Dă-mi voie să trec!
Dați-vă înapoi, toată lumea. Mai în spate, mai în spate.
Dați-vă înapoi, vă rog!
N-a murit?
Nu e de pe la noi.
E un pierdut.
Trebuie să-l ducem la spital.
Aici nu există spital.
Dar e un doctor în sat.
Să-l ducem repede.
I-a salvat viața.
L-a întors de pe lumea cealaltă.
Doamnă?
I-ar fi bine să vadă o față cunoscută, când se trezește.
Hai, vino.
Vrei niște ceai?
Nu te jena.
Doctorul trebuie să apară.
Intră.
Îmi pare rău.
Îți curățam rana.
Doare.
Acum doare, dar mai târziu o să fie bine.
Ce s-a întâmplat cu mine?
Nu-ți face griji.
Odihnește-te puțin.
Am impresia că mă odihnesc de o veșnicie.
De când sunt aici?
Doar de câteva ore.
Nu-mi amintesc nimic.
Se face frig.
O să răcească. Învelește-l bine.
Ce face soțul tău?
Nu, nu, ai înțeles greșit.
Unde lucrează soțul tău?
Lucrează în Germania.
Înseamnă că nu vă vedeți prea des.
Păcat că ți-a stricat vacanța.
A avut noroc că azi i-ai fost prin preajmă.
Ce spune?
Nimic.
Ea crede că ești soțul meu.
Și sunt?
Nu.
De ce sunt plin de nisip?
Te-au pescuit din mare.
Din mare?
Cum am ajuns acolo?
Nu-ți amintești?
Te-ai schimbat atât de mult în toți acești ani.
Chiar m-am schimbat?
Uneori rămîneam atât de mult în fabrică,
încât nu mai știam dacă e zi sau noapte.
Ieșeam după trei, patru zile,
și mă simțeam năucit.
Eram orbit de lumină.
În întuneric încerci să-ți imaginezi lumina.
Dar nu poți.
Mă gândeam la tine.
La ce te gândeai?
Că stau lângă tine.
Și îți iau mâna în mâna mea.
De ce nu mi-ai spus asta înainte?
Prabha!
Vino cu mine.
De data asta va fi altfel.
Îți promit.
Nu.
Nu vreau să te mai văd...
niciodată.
Vrei să închizi?
Nu. Poți să stai cât dorești.
Nisip...
Unde e băiatul acela?
Cine?
Băiatul care era cu tine.
Prabha,
te rog...
să mă ierți.
Nu-i nimic.
Cheamă-l aici.
Cine e?
Iubitul lui Anu.
A urmat-o până aici?
El e Shiaz.
De unde ești?
Din Vithura.
Stați jos.
Am fost acolo o dată.
E un loc foarte frumos.
Și aici e foarte frumos.
Pentru sora Lovely și Satni Malani
Distribuția
TOATE GÂNDURILE PRABHAYEI
Regia Payal Kapadia
Producători Thomas Hakim și Julien Graff
Coproducător Zico Maitra
Imaginea - Ranabir Das Montajul - Clement Pinteaux
Costumele Maxima Basu
Sunetul - Benjamin Silvestre Olivier Voisin, Romain Ozanne