Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KEVIN HART HOLLYWOOD BOWL, 18 ȘI 19 MARTIE
Sunt la 10.000 de metri în aer, da?
Ei îmi spun: „Kevin, te rog! Trebuie să-ți pui parașuta.”
Toți îmi zic: „Te rog, Kevin!” În acel moment, mă imploră.
Spune-mi că povestea se termină cu tine purtând parașuta.
Nici de-al dracu'! Nu! Am vrut să fiu original, nu?
- Să fie ceva real. - Da.
Știi cum le zice Tom Cruise parașutelor? Scutece.
- Fiindcă se umplu când cazi? - Nu!
Tom mi-a zis: „Decât să-mi dea parașută,
„mai bine să mă pună în scutec de pensionar.”
Uite ce e, Kevin...
După succesul primei părți,
noi vedem un potențial uriaș în franciza The Jeffersons.
Iar impresarul tău zice întruna că nu prea vrei o continuare.
- Iar eu te întreb: banii sunt problema? - Deb...
The Jeffersons este minunat, nu?
Am colaborat grozav, dar voi fi sincer.
Simt că pe platoul ăla sunt tratat ca un copil.
Îmi dau coordonatori de cascadorii.
Am manageri de platou.
Cabluri, ecrane verzi.
Da, dar ai reușit cumva
să sari din avion fără parașută.
Nu ți-am spus adevărul când am zis-o.
Am uitat să-ți zic c-am mințit.
Hai să ne liniștim puțin, da?
Notează-ți ca să știi că n-a fost adevărat.
Am inventat-o. M-am prefăcut.
Și știi de ce? Fiindcă nu sunt erou de acțiune, Deb.
Ai jucat într-un sitcom un spălător de rufe
și l-ai transformat în Jason Bourne, da?
- Ești erou de acțiune adevărat. - Nu. Încă nu.
- Încă nu? - Nu.
Dar voi fi, dacă-mi finanțezi următorul proiect.
Bine.
Deb, o să ți se pară o nebunie ceea ce-ți spun,
dar îți promit că, dacă îi acorzi o șansă, vei înțelege.
- Închide ochii! - Bine.
Vreau să-ți imaginezi că urci un munte.
La pământ! Dați-i drumul! Haide!
Atenție, bogătani nenorociți!
Portofelele! Rolexurile! Bijuteriile!
Toate scumpeturile voastre! Ce mai stați?
Puneți-le în geantă! Hai!
Stai calmă!
Tot ce strălucește. Haideți!
Pune-le în geantă! Hai!
O să vină încoace.
N-am toată ziua la dispoziție.
Rahat!
Te ascunzi, micuțule?
Ce mama mă-sii ai zis?
Sigur ai portofelul gros, chiar dacă ești micuț.
Pune-l în geantă!
Vrei portofelul?
- Dă-te înapoi! Mă ocup eu. - Cum?
- Vreau pistolul tău! Rahat! - Îți vine să crezi ce clovn e ăsta?
Vreau capul tău!
O să fii primul care împușcă pe cineva cu siguranța pusă?
Ce?
Nu-mi plac armele.
Rahat!
- Nu! - La dracu'! Rahat!
Mă bucur să te caftesc, nenorocitule.
Nu eu contez, ci voi.
Mă bucur că sunteți toți teferi.
Lumea asta e nebună. Cu mulți țicniți în ea.
Kevin.
Kevin?
Ce-a fost asta?
Acțiune adevărată!
- Asta a fost. - Bine.
Acțiune adevărată!
Asta-i adrenalina pe care vreau s-o simtă toți pe planeta asta, Deb.
Totul a fost regizat?
Da, totul! Sunt actori.
Am vrut să vezi cum va fi filmul nostru.
Așa îl vom face.
Deci, ți-am făcut o prezentare, da?
Una generală care să-ți dea o idee despre ce vom face.
- Doamne! - Nu?
Universul din filmul nostru respiră improvizații de acțiune.
Încăierări spontane. Despre asta vorbim.
Ăla te-a lovit spontan cu un pistol.
Te referi la Larry?
Larry, mi-ai dat-o bine! O să-mi treacă greu.
- Da, sigur. - Bine zici! Nebunule!
Nu ești bine. Chiar că nu ești bine.
E vorba de respectul pe care-l merit ca erou de acțiune, Deb.
Ce-ai vrea să-ți răspund la asta?
Ce-aș vrea? Deb, aș vrea să zici: „O voi face.”
Răspunsul meu e nu. Niciodată. N-o să vezi așa ceva.
- Nu în studioul meu sau altundeva. Nu. - Te rog!
- Nu! - Ai putea măcar să...
Deb, ai putea să...
Ai putea măcar să-l citești? Uite! Da?
- Bine. - Așa!
Atâta vreau. Ai putea să...
O să-l citesc.
Am reușit! Da!
Bună, dle Undă Verde! I-a plăcut, nu-i așa?
Ți-am zis eu! Ce buget ți-a dat?
300 de milioane? 400... 500 de milioane?
Pornește!
Îmi pare rău, Kevin, nu... Nu este corect.
Ești un rege și orașul ăsta nu te merită.
M-ai auzit? Ești un rege. Ești regele meu.
Slavă!
Stai așa! Ea e? Ea e tipa?
Cea care aruncă scenariul? Ea e?
Mă scuzați, doamnă! Scuze. Doamna în sacou roșu!
Ce faceți?
Kevin Darnell Hart e o comoară națională! O comoară națională!
- Pornește! - O să pornim.
Dar, sincer, adunați-vă!
- Mi-a părut bine! - Pornește odată, Andre!
MAI GREU DE UCIS
Azi va fi cea mai uimitoare zi din viața ta. Ziarul.
La fel spui în fiecare zi. Și greșești de fiecare dată.
Haide! Ești supărat fiindcă nu ți-ai băut smoothie-ul cu tofu și tahini.
Mă ocup chiar acum. Sophie! TT-ul!
- Urăsc când îi zici așa. - Poftim! Înghițituri mari. Așa!
Nu. Sunt supărat fiindcă filmul visurilor mele s-a dus naibii, da?
Ce-o să fac acum cu viața mea?
Hai, omule! Ne ai pe noi. E grozav, nu? Ne ai pe noi.
- Cum adică? Pe cine? - Hannah, Sophie, eu.
Omul tău, TJ. Uite-l acolo! Și familia ta.
Știu ce-ți trebuie. Știu. Un masaj.
Nina, ai pregătit pietrele fierbinți?
- În zece minute. - Va fi gata în zece minute.
Kevin, echipa e gata când zici tu.
- Da. Sunt gata. - Te descurci!
Da. Poftim!
- Doamne! Ce faci? - Bine. Grozav.
Kev, prefă-te că mergi cu bicicleta în Alpii Elvețieni.
Punem noi Alpii mai târziu.
Și ce... Sunt pe jos, n-am bicicletă, nu?
O punem și pe aia. Motor!
- Vreți să... - Dă-i drumul!
- Să mă prefac că merg pe bicicletă. - Exact.
Brațele drepte! Kevin, uite!
Omule! Nu!
Nu pot face rahatul ăsta.
Nu pot. Nu mai fac rahaturi din astea!
M-am săturat de efecte speciale și ecrane verzi nenorocite!
Niște rahaturi false!
Nu.
Vreau acțiune adevărată, futu-i!
Kevin, nu!
Nina, sunt gata pietrele alea?
Se pare că actorul de top Kevin Hart apare iarăși la știri.
Vedeta adaptării pline de adrenalină a serialului The Jeffersons...
HART DISTRUGE VEDETA DISTRUGE UN RESTAURANT
... și-a cheltuit banii distrugând un restaurant de lux
pentru a convinge o șefă de studio să finanțeze ceea ce el numește
un film de acțiune „în stil ciné-vérité”.
Asta la doar un an după ce actorul
și-a concediat cu mare tam-tam cascadorul cu vechime, Doug Eubanks,
în toiul filmărilor, o decizie care i-a șocat pe cei din interior.
Aduceți-mi-l pe acest om!
Aduceți-mi-l pe acest... Kevin Hart.
E uriaș, omule!
E ceva foarte uriaș! Andre, nu cred că înțelegi.
Mi-am azvârlit visul în univers și ghici ce?
Apare Karl Stromberg în fugă!
Absolut! Da.
Dar trebuie să recunosc, șefu', nu-mi place.
Nici măcar nu-l știi, nu?
L-am căutat pe Google și nimic.
Pentru că e european.
Au propriul lor Google, toți știu asta, da?
Tipul e baștan, are o grămadă de bani.
Dacă dorința lui este să-mi facă filmul, așa să fie. Mie îmi convine.
Nu pot s-o fac, șefu'. Îmi pare rău, nu pot s-o fac.
Treaba mea e să am grijă de tine și nu cred...
Ce ai spus?
- E treaba mea să... - Nu asta-i treaba ta.
De fapt, e complet opusul.
Știi cine are grijă de mine, Andre?
Eu! Eu am grijă de mine. Eu, da?
- Știi ce? Oprește! - Ce?
- Oprește! O să conduc singur. - Nu, Kevin!
Nu poți conduce singur! Ai nevoie de mine!
Ba nu. Rectific!
N-am nevoie de tine. N-am avut nevoie nici de cascador.
Și n-am nevoie de un asistent care să-mi zică cum să trăiesc.
Oprește!
- Nu ține volanul de mijloc. - Taci, Andre!
Am zis să taci!
- Știu să conduc. - Știm, cu toții știm.
Știe să conducă. Știm.
Totuși, du mâna în jos și pune schimbătorul pe D.
O pun în prima.
Nu! Ăla e marșarierul. Nu vrei să te ajut?
Urc în mașină, o pornesc și sar din mers.
- Vor crede că ești tu. - Nu vreau să mă ajuți!
Bine. Așa!
- Bine. Ai pornit. - Da, ușurel. Foarte încet.
Du-te naibii! O să conduc până acasă.
Deci, Karl...
Karl, cu ce... cu ce te ocupi, omule?
Am făcut avere din extracția de metale prețioase.
Acum finanțez filme, de obicei, în Balcani.
O dată în Coreea de Nord.
E greu să obții permise acolo, nu?
Permisele sunt pentru lași.
Scenariul filmului tău e periculos.
Violent.
O narațiune care nu prea are logică pentru o ființă umană.
Dar eu nu sunt o ființă umană obișnuită. Nu.
Eu sunt Karl Stromberg.
Da.
Și de aceea...
îți voi finanța filmul.
Ce-ai spus?
Îmi spui că-mi vei finanța naibii filmul?
Omule, m-ai făcut fericit.
Și nu mai trebuie să fac prezentarea. Fiindcă e scumpă.
Nu vreau să sparg geamurile astea și să le plătesc.
Frate... Am fost deprimat, Karl.
Eram tare deprimat, omule!
Tu m-ai scos din asta.
- Fiindcă lumea te subestimează. - Da.
Când ai lăsat comedia pentru acțiune, au zis că nu vei reuși.
Da?
Când ți-ai concediat cascadorul ca să-ți faci singur cascadoriile,
au zis că nu vei reuși.
- Așa ai auzit tu? - Toți au auzit.
Doar tu și Tom Cruise vă faceți singuri cascadoriile.
E un adevăr!
Semănăm ca două picături de apă.
Ce e? Ce faci?
Filmul ăsta, Kevin,
te va plasa în propria ta categorie.
O singură picătură de apă.
Așa e. O singură picătură de apă.
Ba bine că nu!
Așa și trebuie să fie. Karl, știi ceva, omule?
Abia ne-am cunoscut, dar simt că te știu de mult, fiindcă mă înțelegi.
M-am săturat de... efecte speciale și ecran verde!
Ce părere ai despre subiect, Karl? Despre mine...
- Lumea nu merge la film pentru subiect. - Da.
Ci pentru acțiune.
Și nuditate.
Nu prea...
Nu prea am scule în scenariu.
Dar, dacă vrei tu sau dacă lumea vrea scule,
pot să adaug câteva.
Nu mi-e frică să fiu văzut gol din față. O fac. Da?
Dacă asta vrea publicul.
Dar cel mai bine mă pricep la acțiune.
Și o vreau pe neașteptate, da? Vreau să fiu luat prin surprindere.
- O să te caci pe tine! - Ce tot spui?
Vom avea schimburi pregătite în orice moment.
În caz că te caci în pantaloni.
- De la frică. - Te vei căca.
- Mă voi căca. Mă voi căca în pantaloni. - Te vei căca în pantaloni.
Te vei căca!
- Vreau să mă cac! - Te vei căca!
Bine, vreau să mă cac.
- Vrei să te caci? - Da, mă voi căca.
Te caci în pantaloni!
Sunt gata să mă cac în pantaloni, Karl.
Vreau să mă cac în pantaloni! Acum!
- Când începem, ca să mă pot căca? - Am început deja.
Avem o cameră ascunsă în spatele tău.
Cred că o văd.
Aia mică... neagră... Spațiul negru, nu?
Înapoi! Mută-ți curu' mai în spate!
Nu știu cu cine crezi că ai de-a face, dar...
Rahat! O să-mi tăbăcești curu'.
O să-mi tăbăcești curu', apoi îmi dai foc, nu?
Cine ești?
Ce-i aici? Spune-mi unde mă aflu.
Sau cine... Stai așa! Lucrezi pentru Karl Stromberg?
Bine.
Bine. Am început. Asta e.
O facem. Bine, Karl. Îmi place.
Bine. Rahat!
Bine. Să văd unde e asta în scenariu.
Doamne! Sunt plin de adrenalină!
M-ai păcălit! Credeam c-o să-mi tăbăcești curu'.
Bine. Trei, doi, unu.
Bine. Orez, mazăre, morcovi. Hai!
Știi că te-am căutat în toată lumea.
Ești greu de găsit, dle Bartholomew.
Acum e replica ta.
Ai o replică.
Tu îți spui replica și eu reacționez la ea.
Fiindcă ceea ce spui mă pregătește. Sau poate că nu ești în sindicat.
E în sindicat? Băieți?
Vreți să... Bine. Rescriere.
Or fi fost pagini roz. Bine, stai să reintru în rol.
Ce-o să faci cu aia? O să-mi retezi degetul?
Piciorul? Laba piciorului?
Te anunț că îmi ajunge un picior să-ți trag una în cur.
Scena asta e bună pentru trailer. Băieți!
- Doar... - Bună seara!
Nu folosi foarfeca.
E producătorul? E Karl? Karl?
Trebuie să-și ispășească păcatele.
Ce? Să-mi ispășesc... Nu știu.
Trebuie să simtă durerea pe care le-a provocat-o altora.
Sunt confuz, băieți. Nu știu unde suntem.
Dacă se fac rescrieri, trebuie să-mi dați paginile.
Rămân în rol. Rămân.
Bine, așa. S-o luăm încet, da?
Știu de ce ești furios. Fiindcă...
Oprește-te! Acolo să fie reperul tău.
Nu. Oprește-te aici!
Numără până la zece.
Nu. Du-te naibii! Stați!
Omule! Doamne! Nu, nu-mi tăia scula!
Nu-mi tăia scula. Futu-i! Ba nu! Dă-i înainte!
Da!
Așa!
Unu, doi.
Da. Haide!
Haide!
Fir-ar să fie! Nu, nu azi.
Da! S-a filmat?
Editați! Am reușit. Da.
Vin după tine, Montoya.
Platoul e incredibil! E grozav.
Rahat!
Oamenii lui Montoya.
Jordan? Ce naiba cauți aici?
Ticălosul naibii! Ți-a făcut vreun rău?
- Ți-au făcut rău? - Kevin, ce naiba se întâmplă?
Jaful de uraniu.
- Asta se întâmplă. - Ce?
L-am aranjat pe Bartholomew,
dar de generalul Montoya nu scăpăm așa ușor.
Ce naiba tot vorbești?
Îmi plimbam câinele
și cineva mi-a tras în gât o săgeată tranchilizantă.
Și m-am trezit aici.
Ce tot spui? N-ai vorbit cu Karl Stromberg?
- Cine? - Karl Stromberg. Despre film.
Suntem în el acum. Ăsta e filmul.
Un film de acțiune pe bune. Improvizăm toate scenele de acțiune.
Fără ecran verde sau cabluri. Este real, neprelucrat.
Cu el voi trece la următorul nivel în cariera de actor și erou de acțiune.
- Deci, totul e din vina ta? - E scenariul meu.
Mi-a luat... Nu știu în cât timp l-am scris, dar Karl...
Care naiba e problema ta?
- Ce-ai pățit? - Rahat!
- Ești atât de enervant! - Încetează! Mă înțeapă!
De când stai pe astea? Drace!
De ce ești supărată?
E o simplă prezentare. O schiță. Da? Sunt agent triplu.
MI7. Pe cea mai înaltă treaptă, da?
Mai sus nu poți ajunge. Iar tu ești iubirea mea.
Te-au luat ostatică fiindcă știu că mă afectează.
Acum, am venit să te salvez.
- Înțelegi? - Penibil.
Și sunt sigură că răpirea e o infracțiune.
Iar eu sunt sigur că, dacă ești adult,
nu o numești „răpire”.
- Asta e penibil. - Du-te naibii, Kevin!
Cum adică? De ce ai nervi pe mine?
Ar trebui să ai nervi pe Karl Stromberg.
Nu știu cine-i ăla!
Să nu te audă.
Cine? Cine să mă audă?
Nu e nimeni aici. Și nu spune Karl Stromberg!
Ai zis Strom sau Stram?
Strom or Stramberg? Fiindcă nu...
- Eu doar... - Bine.
Sunt camere peste tot. Turnăm un film.
Unde? Unde? Nu văd nicio cameră.
Te uiți puțin în jur? Sunt camere peste tot.
Ascultă!
Vreau doar să înțelegi ce se petrece.
Este o ocazie uriașă pentru amândoi. Da? Intră în rol.
Te rog!
Locul ăsta e mai ferecat decât Fort Knox.
Doamne! Cine-a scris dialogul ăsta?
Nenorociții ăia știau că voi veni să te salvez.
O frumoasă domniță la ananghie ca tine.
Da. Mersi că m-ai salvat.
Ca orice femeie,
n-aș ști ce să fac dacă n-ar apărea un bărbat
să mă salveze și să-mi spună să mănânc ca să nu mor de foame
și să respir oxigen ca să nu mă sufoc.
Tăiem! Putem tăia?
Putem colabora?
- Mai bine nu. - Te rog.
- Mulțumesc. - Bine.
Băieți, începem iar? Da? Îmi dau singur „acțiune”!
Ai idee ce se află în spatele acelei uși?
Sunt niște bărbați periculoși în spatele ușii.
Mercenari, ucigași, ninja, instructori de karate ratați.
Oameni care vor să-mi facă rău doar fiindcă pot.
Există o recompensă pe capul meu.
Îți spun ceva, Esmeralda.
Voi plăti recompensa aia.
Le voi da capul meu,
dacă asta ți-ar salva viața ca să termini medicina
și să deschizi clinica aia pe care ți-ai dorit-o... Rahat!
Să deschizi clinica aia pe care ți-ai dorit-o...
Esmeralda, așteaptă!
Esmeralda.
Rahatul naibii!
Las-o în pace, ai înțeles?
Ea n-are nimic de-a face cu asta.
Asta este doar între mine și tine și cele 78 de tone de uraniu furat.
Bine, așa vrei să ne jucăm?
Să-i dăm drumul!
M-am săturat!
Kevin, când mai ai idei proaste de film, să nu mă incluzi, da?
Rahat!
Scuze, dar gorila asta de la Central Casting
tocmai m-a lovit în față cu un topor?
Tăiați! Nu! Tăiați chiar acum!
Nu știu ce film ciudat e ăsta, dar trebuie să vorbesc cu producătorul.
Asta-i tot ce poți?
Jordan, lasă-mă să intervin!
Tăbăcește-i curu'!
Jordan, lasă-l și pe personajul meu s-o încaseze. Facem schimb!
Da.
Așa! Ține-l!
Da!
Am filmat-o! Ce scenă! Bravo!
Haide! Cred, totuși, că eu trebuia să-i tăbăcesc curu'.
Am rolul principal. Sunt sigur că eu trebuia s-o fac.
O reparăm la editare...
Fugi! Rahat!
Ăla a vrut să mă omoare!
Kevin, ăla nu juca în film! A vrut, efectiv, să mă omoare!
Este ciné-vérité. E puțin altfel, dar asta a fost.
Altfel? Puțin altfel, Kevin?
Te simți bine?
Da. Știu că vrei să mă faci să-mi cer scuze.
- Lasă-mă puțin. Ce? - Nu! Kevin.
Ai fost împușcat cu un glonț real.
Ăla nu e sânge adevărat.
- Ce? Cum să nu fie? - Nu e. Gustă-l!
- N-o să-ți gust sângele. - Ba da, poți.
- E sânge de porc. - Nu.
Nu e sângele meu.
Pe asta o simți?
Rahat!
Trebuie să mă întind.
Kevin! Nu! Așteaptă!
Uite un fotograf! Vrea să-ți facă poză.
Așa! Haide!
Ce mama mă-sii?
FARMACIE
Ce-a pățit prietenul tău?
Un accident neprevăzut
cu un proiectil mic, zburător și rapid
care i-a trecut prin umăr și cred că niște analgezice l-ar ajuta.
Știu că nu am rețetă, dar te asigur că este o urgență.
Înțeleg.
Vrei niște droguri bune? Xanax, oxicodină?
Tralala? Praștie? Urlătoare?
Semiluni? Păianjeni?
Nu sunt toxicomană. Sunt actriță. Nu mă recunoști?
Bine. Nu contează.
Prietenul meu idiot a fost împușcat,
cu un glonț real dintr-o armă reală.
Sângerează la voi pe alee și dacă nu mă ajuți să-l ajut...
O să ai un cadavru pe conștiință!
Pe el îl știu de undeva?
Ai noroc că doar te-a zgâriat.
Poftim! Atâta s-a putut.
- Ce naiba-i asta? - Pentru durere.
Farmacistul e mare figură.
Tu ești mare figură că mi-ai adus așa ceva.
N-o pot bea. E concurența mea.
Du-te înapoi și cere un Gran Coramino.
Vorbești serios? Kevin, ai fost împușcat. Eu am fost răpită.
- Ca femeie adultă. - Trebuie să rezolvi.
- Bine. - O rezolvi acum!
Ți-am spus că nu pot, da?
Chiar dacă aș vrea, tot nu pot. Apropo, așa s-a stabilit.
I-am dat toate drepturile lui Karl Stromberg,
care este un mare magnet de metale prețioase.
Tu auzi cum sună asta? Auzi cuvintele?
Știi ce? Andre avea dreptate.
Andre? Asistentul tău?
Da, asistentul meu.
Ba nu. Fostul meu asistent.
Dar a avut dreptate. Știi ce vom face?
Îi facem o vizită lui Karl Stromberg.
Da, exact asta vom face.
Îi spunem să revină la scenariu.
Fiindcă, acum, nu-mi respectă indicațiile.
Suntem împrăștiați.
Pentru ca filmul să poată fi cel mai bun lucru posibil,
trebuie să reintrăm în ritm, da?
Îi facem o vizită.
Măcar mașina mea e tot aici.
Dar e singura. Locul ăsta e pustiu.
Da. Fiindcă e weekend. De asta.
Kevin, azi este marți.
Ce mama mă-sii?
Kevin, se pare că n-a mai fost nimeni aici de săptămâni.
Nu-i adevărat. Eu tocmai am fost aici.
Eu eram aici, iar Stromberg, acolo.
Săptămâna trecută sau cea dinainte.
Nu mai știu, fiindcă m-a adormit. Dar am fost aici.
Stătea la un birou chiar aici!
Aici a stat.
Te vei căca în pantaloni!
Nu sunt nebun. Știu că a fost aici.
Aș ține în mână asta dacă nu? E mucul de la trabucul lui.
Știi ce făcea?
Făcea chestii ciudate cu trabucul.
Îl lingea, îl băga în nas, saliva pe el.
Iar eu îl priveam. Își închidea ochii. Chestii letale...
De ce a trebuit să mă târăști în filmul tău stupid cu fantezii letale?
Ce tot spui? Le-am zis: „Gândiți-vă la una ca Jordan King.”
Cuvântul-cheie e „gândiți-vă”. O sugestie.
Grozav! Mersi de sugestie.
O fi din cauză că ești mare vedetă în Suedia. Nu crezi?
Sunt sigură că Greta Thunberg e cea mai mare vedetă în Suedia.
- Activista de mediu? - Da. Ăștia au obiective clare.
Așteaptă!
Stai puțin! Vino aici! Ce e asta?
Uite! Vrei să te uiți puțin?
Ce dracu-i asta?
PUNE CASETA!
Un videocasetofon. De mult n-am văzut unul.
Sunt Brian McFadden de la Buchwald and Associates.
Dau proba pentru... Scuze, Stromberg sau Stramberg?
E Karl Stromberg! El e! Nu e același păr, dar el e!
Aduceți-mi-l pe acest bărbat. Pe acest... Kevin Hart.
De fapt, o să-mi îngroș vocea.
Kevin, caseta este de la casting.
Evident! Văd și eu!
Este o casetă de la casting. Eu întreb de ce.
De ce e de la casting?
Stai puțin! Karl Stromberg e real?
Nu l-ai căutat pe Google înainte să vii?
E din Suedia.
Voiai să merg în Suedia să-l caut pe Google? E ridicol. Încetează!
Ești drogat?
Răspunde odată!
Alo?
Bună ziua, dle Erou de Acțiune!
Felicitări! Ați reușit să scăpați.
Știi că m-ai împușcat cu un glonț adevărat?
Sigur că știu.
- Glonțul ăla trebuia să te ucidă. - Asta-i o prostie.
- Dacă mă omorâți, se duce naibii filmul. - Tâmpitule!
- Nu e niciun film. Nici n-a fost. - Cum adică „nu e niciun film”?
Nu mai vorbi prostii.
Asta e blasfemie, știi bine.
Există un film.
Tu cine ești? Producătorul?
Ai uitat cine ești.
De unde ești.
Cum să uiți de unde ești?
Atunci, cum o chema pe învățătoarea ta din școala primară?
Dna Falkson.
Nu! Dra Clalkson... Clarkson.
Da, dra Clarkson.
Și spitalul unde te-ai născut?
- Ce legătură are asta? - Numele!
Haide!
- Sfântul Falkenstein. - Nu sună bine.
Spitalul Sfântul Falkenstein.
Cine... Ajunge cu rahaturile astea! Terminați odată!
Cine ești? Cine mă-sa ești?
Sunt cel care ți-a pus capăt vieții.
Nu mai ești Kevin Hart.
- Ce se petrece? - Ești un nimic.
Scuze, dar pot să vă întreb de ce am fost adusă eu aici?
Minunat, Kevin! Ai consumat toate minutele.
Scuze. Iartă-mă naibii că încerc să înțeleg ce se petrece!
Că încerc să ascult un ucigaș în serie.
Că ți-am făcut deranj.
- Dă-o naibii, Jordan! - Auzi asta?
Videocasetofonul. Ce mă-sa?
- Futu-i! O bombă! - Ce?
- O bombă, futu-i! - Păi, dezamorseaz-o!
- Tu s-o dezamorsezi! - Da, fiindcă știu s-o dezamorsez!
Și eu știu fiindcă sunt negru? Asta crezi?
Negrii știu să dezamorseze bombe?
- Nu există așa ceva! - Sigur că nu!
Mută-ți curu' de rasistă mai încolo! Hai!
Repede! Haide! Doamne!
Deschide!
Trage!
Ține-l așa!
Înapoi! Rahat!
Bine. Pare că e totuși un film.
Da. Iar aia a fost o bombă falsă... Rahat!
Unde sunt cheile? Doamne!
Frate! Ești bine? Ce s-a auzit?
Andre? Ce naiba cauți aici? Hai, pornește!
Ce tot spui? Stai să-ți deschid ușa. Bine, pornim!
Kevin, aia a fost o bombă adevărată.
- OK... - O bombă adevărat, futu-i!
Jordan, pune-te în locul meu...
Ba nu! Nu! Nu e nevoie să fac asta.
Știi ce? Taci! Taci dracu' din gură!
Bună, Jordan! Eu sunt Andre. Poate mă mai știi...
- Pune mâna pe volan! - Bine.
De fapt, sunt protejatul lui Kevin.
Scuze! Sunt asistentul lui Kevin. Fostul asistent. Futu-i!
Sigur că te știu, Andre.
Kevin te-a azvârlit în stradă?
Nu. Vorbești prostii. Sigur că nu.
Practic, a fost pe trotuar. Iar eu ador mahalaua.
Toți au câte o poveste de spus. Ai atâtea de învățat!
Stai! Nu te-ai dus acasă? Ai așteptat aici tot timpul?
Da. Am la mine mereu cheile de rezervă.
Cu asta mă ocup. Nu mă deranjează să aștept.
- Au trecut repede vreo 25 sau 30 de ore. - Treizeci de ore?
Aștept și o viață ca să mă asigur că Kevin este bine.
Încetează! Nu ți-am cerut să faci asta.
- Nu te preface. - Știu.
Știu. Știu că m-ai concediat...
Da, l-ai concediat fiindcă a vrut să te avertizeze
în privința gangsterului suedez, un actor de rahat, de altfel,
care lucrează pentru unul care vrea să ne omoare!
Nu înțeleg ce se petrece. Sincer.
Jordan, zic și eu să se știe, dar cred că ești supărată pe mine.
O să fiu supărată pe tine câte zile-oi mai avea.
Scuze, dar unde mergem?
Fiindcă am condus aiurea.
Mergem acasă la mine, da? Mergem la mine.
Nu mă duc la tine acasă. Mă duc la mine acasă.
Nu mergi la tine acasă, fiindcă vreau să te știu în siguranță.
Da. La fel cum și Andre a vrut să te știe în siguranță.
Știi ce?
Știu ce faci. Știu exact ce faci.
Faci o chestie din aia în care mă faci să mă evaluez
ca persoană, nu? Asta încerci să faci.
Dar ghici ce? N-o s-o fac.
Fiindcă persoana care sunt îmi convine. Și mă simt bine așa.
Nu funcționează. O să mai încerc o dată.
- Ai tastat bine codul? - E ziua ta de naștere.
Cum să uit așa ceva?
Am tatuat-o pe coapsă. O frec în fiecare dimineață.
Vezi ce trebuie să suport? Mereu. Vezi ce trebuie să suport?
- Nu merge. - Stai puțin!
Poate că persoana care a făcut asta a schimbat codul.
Și ăia mă cred mort.
- Poate fi în avantajul nostru, nu? - Posibil.
Da. Rahat!
E agentul de pază. Jordan, du-te în spate!
Să fugim? Să pornesc acum?
- Nu. Așteaptă. - O să plec, Kevin, bine?
Nu trebuie să pleci. Stai!
- Ești sigur? Nu mă place. - Stai pe loc!
- Domnule... - Cum merge?
Ce faci? Încântat să te cunosc.
- Știi că încalci o proprietate? - Nu. N-am știut.
- Ieși cu spatele. O zi bună! - Am înțeles, omule.
- Nu da cu spatele! - Știi ce?
Nu pot... Șeful meu locuiește aici.
Dacă aș putea intra rapid la el, ar fi grozav.
Ieși cu spatele acum, altfel te electrocutez.
Sigur. E clar că nimeni nu vrea asta.
Nu da cu spatele!
- Să nu dai cu spatele! - Nu dau cu spatele.
Nu mă supăra!
- Glumește. - Glumești.
Te asigur că nu glumesc.
Blufează! Supără-l!
Du-te naibii! Te fut în gură! Ești plin de...
Dl H vă salută.
Nu i-am spus să facă asta.
- Andre. - E în regulă?
Andre? Andre!
Andre, poate ar trebui să conducem noi.
Nu vă faceți griji, mă descurc. Am eu grijă de tine, omule.
Fir-ar să fie! Am un cârcel la gât care mă enervează.
Trebuie să ajung la Nina ca să mă rezolve.
Cine este Nina?
- Maseuza lui Kevin. - O maseuză excelentă.
Bineînțeles.
Mă bucur că distrugerea vieții mele te amuză.
- Nu tu ai vrut asta, de fapt? - Nu, nu am „vrut asta, de fapt”.
N-am făcut-o. Am vrut un film.
E complet altceva. Un film are camere, sunet, lumini.
Asta are. Dar ăsta nu e așa. Nu e deloc așa!
- Trebuie să mergem la poliție. - Nu trebuie să mergem la poliție.
Tipul ăsta, cine-o fi el, ne crede morți, nu?
Vom folosi asta în avantajul nostru.
Da? Îl facem să creadă că nu suntem aici.
Dispărem. Trebuie doar să vedem unde mergem.
Natasha ne-ar prinde bine acum, fiindcă ea ar ști unde să mergem.
Cine naiba este Natasha?
- Se ocupă de Airbnb. - Consultant Airbnb.
E tot mai ridicol.
Știu exact unde putem merge. Nimeni nu ne va căuta acolo.
Cine e cu mine? Cine?
Bine. Faceți-vă comozi.
Vreți ceva de băut? Kombucha? Cafea? Ceai?
Da, kombucha ar fi grozav.
Nu am. M-ai prins. N-am kombucha, îmi pare rău.
- Apă ar fi extraordinar. - Apa ar fi grozavă.
Fantastic! Vrei și tu apă?
Nu pun eu gura pe cănile tale.
- Drăguț! - Doamne!
- Aici locuiești tu? - Da.
Bucățica mea de paradis.
- Ce-ai spus? - Am zis...
- Îmi place. E chiar fermecător. - Mulțumesc.
Eu și mama modificăm mereu tema.
Am avut o fază sud-vestică extraordinară.
Cu mult turcoaz.
- Deci, maică-ta te ajută la decorat? - Da, din plin. E colega de apartament.
- E chiar acolo. - Nu pot să cred!
Nu te teme. Uite! Vrei s-o cunoști?
- Nu, n-am nevoie. - Așa! Mamă, ești bine?
- Aveai gura larg deschisă. - Doamne!
- Șezi binișor!
- Doamne! - Aranjează-ți sutienul!
E Kevin Hart. Comoara Americii.
E o familie... Nu e nevoie să...
Și Jordan King. Sau să-ți spun „Weezy”?
Nu. Ăla e un rol pentru care nu sunt plătită îndeajuns.
Jordan este în regulă.
Vino aici! Vreau să te strâng în brațe!
Voi doi trebuie să mâncați. Ne vom ospăta!
Andre, du-te la congelator!
Vom decongela cotletele de la Crăciun.
Mâncăm cotletele de la Crăciun?
- Nu... - Așteptăm asta de șase ani.
Nu prea avem timp. Nu e nevoie.
Nu vrem să vă mâncăm carnea. Păstrați-o, da?
- O să-mi mănânci carnea! - Spune-i, mamă!
- Nu! - O să vreți carnea mea.
- Ba nu. - Lumea o laudă mereu.
- Ești rănit? - Asta nu e...
- Știai că... - Rahat! Femeie!
- Ai știut că ești plin de sânge? - Da...
- Aici sus? - Încetează!
Ești Kevin Hart! Nu poți umbla cu haine pline de sânge.
Ești prea sofisticat. Scoate tricoul! Hai!
O să-l spăl. Mai am niște rufe cu sânge pe ele.
Hai, scoate-l! Hai!
- Spune-i! - Dă jos tricoul! Ce faci?
Cineva are burtică drăguță.
- Haide! E prea mult. - Mamă, privește!
Mai știi când ți-am spus de buricul lui?
- Asta-i șansa mea! - Stai să... Te rog.
Îl dau jos acum. Încetează, te rog!
- Doamne! - Mulțumesc.
Cred că glumești.
Îmi lăcrimează ochii. Așa miroase un bărbat.
- Da, filmam... - Nu-mi vine să cred că a venit la noi.
Facem un film de acțiune improvizată în care toată acțiunea, de fapt...
- Sunt oameni de treabă. - De treabă? Cine?
Ești rău! Cum poți fi rău cu el? Privește-l!
E cea mai drăguță și mai dulce persoană pe care am cunoscut-o vreodată.
Cum ai putut să-l concediezi?
În primul rând...
Fiindcă nu respectă limitele altuia?
Îi pasă de tine.
Încetează! Omul mi-a tăiat unghiile o dată.
Când eram în pat.
Cu o femeie.
- Exact. - Da.
Chinuindu-mă să prestez. Aveam multe pe cap.
Multe pe cap.
Viermele meu gumos își făcea de cap.
- Nu e nevoie... - Macaroană. Spune-i cum vrei.
Când mă uit, îi văd fața spre mine.
- Acum, chiar că nu mai am șanse. - Bine, mersi... de context.
Ți-am relatat evenimentul.
Ascultă! Când merg pe platou, merg să joc, nu?
Dar ca să ajung acolo îmi trebuie reprezentanți, lingvist, asistent,
antrenor personal, hairstilist,
machior și lista continuă.
Apoi, familia și prietenii care mă susțin.
Și s-au sacrificat pentru mine.
M-am pierdut în vorbele tale, mi s-au părut prostii.
Și la tine e la fel, Kevin. Ba chiar mai mult, da?
- De asta ești vedetă. - Nu e adevărat.
Sunt vedetă fiindcă m-am făcut eu vedetă. Cu ăștia.
Da, asta e povestea pe care ți-o tot spui,
dar... ai fost ajutat.
Bine.
- Ce faceți? - Bine.
Cotletele de porc miros a creveți acum. Uimitor!
Ți-am făcut un tricou, omule. O să-ți vină perfect.
- Da? Vezi? - Drăguț.
- Eu l-am făcut. - Bine.
Mulțumesc pentru asta.
Tot voiam să te întreb, dar n-am avut ocazia.
Cine este acolo?
- Ăla? - Da.
Tatăl meu. A murit demult.
- Serios? - Da.
Și al meu.
- M-a crescut mama. - Știu.
Tatălui tău i-a fost puțin teamă să fie tată și a fugit?
N-a fost deloc așa. A fost grozav. Era bun...
Apropo, a fost asistentul lui Richard Pryor.
Tatăl tău a fost...
Meseria asta merge din tată-n fiu, nu?
- E legendar, omule. - Nu-i așa?
- Extraordinar! - Da.
- Până l-au omorât. - Cum adică?
La un mare spectacol. Un fan nebun a trecut de agenții de pază.
Tatăl meu s-a pus în calea cuțitului care îi era destinat lui Richard Pryor.
- Glumești! - Nu.
L-a înjunghiat până sus, apoi iar în jos.
- Ce? - L-a ucis pe loc.
Doamne! Nu-mi vine să cred!
Nici mie. O lovitură grea pentru familie.
De ce să-l omoare cineva pe Richard Pryor?
- Cine? - Da, de ce? O nebunie, nu?
Pun pariu că tata, pe când murea, și-a ridicat privirea și a zis:
„De ce faci asta?” Ceva de genul.
- Clar, nu? - Poate da, poate nu.
În acel moment, nu era relevant. Cineva voia să-l omoare pe Richard.
Da, dar tata era deja mort.
Te întrebai cine e tipul ăla, dacă mai sunt și alții.
Trebuia să facă ce era de făcut. Asta n-o poți schimba.
Nu se poate, deși am încercat.
Am făcut atâta terapie când am vrut să schimb momentul ăla.
Ce puteam face? Eram mic, dar aș fi putut să mă bag.
- Da. - Da.
Iar partea bună, când te gândești, este că a murit făcând ceea ce-i place.
A „asistat”.
Era atât de fericit că a adus bucurie
cuiva care a adus bucurie atâtor oameni.
El m-a învățat tot ce știu.
Omule, poate că...
Poate că n-am vrut să te concediez.
Cred că cuvintele tale exacte au fost:
„N-am avut nevoie de cascador, deci n-am nevoie nici de asistent.”
Ai țipat la mine, apoi mi-ai zis să cobor din mașină. Nu?
Da, absolut... Ai dreptate.
Dar acum zic, privind înapoi, că poate aș avea nevoie.
Poate aș avea nevoie de un asistent.
Și dacă tu... Doamne!
Bine.
Și eu am nevoie de tine.
- Nu e același lucru. - Și eu am nevoie de tine.
- Futu-i! - Da.
Nu mi s-a întărit așa niciodată.
Bine, mă duc să-i spun mamei. Mamă, n-o să-ți vină să crezi!
Felicitări!
Mare om!
- Sunt mândră de tine. - Taci!
Dacă începi să-i tratezi pe toți cei din universul Kevin Hart
cu același respect, cred că vei fi fericit în viață.
Ești o mare figură!
Ai crezut că sunt un monstru.
Numește o singură persoană pe care n-am respectat-o.
Una. Doar una.
Sigur că pot numi pe cineva.
CU UN AN ÎNAINTE
- Jordan. - Da. Salut!
M-am uitat pe fișă. Nu ai dublură la cascadorii.
- Am trimis-o acasă. - De ce?
Am crescut pe motocicletă, iar scena e simplă.
Intru prin geamul spălătoriei și apoi explodează.
Stai așa!
Simplă pentru cine? Simplă pentru tine?
Păi, tu îl ai pe Doug.
Știi cum va părea dacă tu îți faci cascadoriile,
și eu nu?
- Știi ce va crede lumea despre mine? - Că ești actor?
Să știi că nu sar de pe stânci
sau din avion, nici nu mă bat cu aligatorii.
Nu mă crezi în stare să fac cascadorii. Nu mă crezi suficient de dur?
Nu! De asta îl ai pe Doug! Exact pentru asta.
Crezi că am nevoie de el?
Absolut!
Poate că nu.
Poate că nu am nevoie de Doug.
Cred că te-a auzit.
Salut, Doug!
O să discut cu Doug.
Kevin.
Iată-l!
Omul meu!
N-o să-ți vină să crezi.
Jordan mi-a zis că și-a trimis cascadoarea acasă.
Știi ce-are de gând. Știi exact ce încearcă să facă.
Încearcă să mă facă de râs. Dar n-o las.
Nu pot. Sunt Kevin Hart, nu?
Uite care-i treaba... Să analizăm relația noastră.
E una dintre cele mai bune. De când ești cu mine, omule?
Așa mult? A trecut multă vreme.
Știu că te vei descurca. E timpul să-ți iei zborul, nu?
Acestea fiind spuse, încheiem relația.
Aș îndrăzni să zic... „concediat” se zice? Așa cred.
Da, „concediat” se zice. Deci, te concediez, dar într-un mod mișto.
Fiindcă rămânem amici.
Mă duc să mă pregătesc.
Omul meu!
Să facem cascadoria!
- E o greșeală... - Să facem cascadoria!
Nu încerc să te fac de râs.
Ajunge, Jordan!
Nu-i nimic, dle Erou de Acțiune.
Ascultă la mine, da?
De cât timp fac meseria asta?
De cât timp?
Îmi spui că reputația mea nu vorbește de la sine?
Ar trebui, futu-i!
Când se filmează Captain America 4?
Mackie are pe cineva?
Are.
Fiecare are pe cineva.
Dar Adam Driver? Ai zis că e disponibil.
Aș putea lucra pentru el.
Pot fi șoferul lui Adam, nu?
Da. Ascultă, vorbesc serios!
Nu-mi pasă! O să conduc!
Voi fi șoferul șoferului lui Adam dacă asta trebuie să fiu.
Dă-o naibii, Scott! Te fut în gură!
Fac meseria asta de ani buni.
Da.
DOUG EUBANKS CASCADORUL ANULUI
Îmi place să lucrez.
Simt multă pace, fericire, liniște și creativitate.
Iar acum, creez prin a pune oamenii în poziții câștigătoare.
Cresc cariere și oportunități, nu doar pentru mine.
Sper să continue tot așa.
E incredibil că un cascador mi-a făcut una ca asta.
Fost cascador.
Trebuie să fac ceva.
Kevin.
Las-o pe mama să se uite! Stai așa!
Trebuie să schimbăm bandajul. Du-l în dormitor și pune-l în pat.
- Haide! - Adu prosoape ude!
N-ar trebui să meargă la spital?
Nu. Îl pun eu pe picioare. Cu asta mă ocup!
- Ești doctoriță? - Sunt mai bună decât o doctoriță.
Sunt mamă.
Stâng, drept! Stâng, drept!
Va fi bine. Mama face minuni.
Dar tu? Ești bine?
Nu prea. E și problema mea.
Doug dă vina pe mine, cred, fiindcă și-a pierdut slujba.
De asta m-a adus în acest mic joc letal. Din răzbunare.
Da, dar e, totuși, bine.
După ce Kevin își revine complet, va face un plan incredibil.
Nu, las-o naibii! Nu putem sta aici.
Trebuie să facem ceva. Trebuie să-i dăm de capăt.
- În cine se încrede Kevin cel mai mult? - În impresarul său.
- Serios? - Da.
- Hai să mergem la el! - Acum? Nu putem merge acum.
Jordan, acum nu putem.
Ce zici de asta? Ești celebră, Jordan.
Te vor recunoaște. Asta e o problemă.
Apoi, Doug crede, de fapt, că sunteți morți.
- Nu? Ați sărit în aer. - Rahat! Ai dreptate.
Mi-a venit o idee grozavă! Mulțumește-mi acum!
S-o aud, mai întâi?
Inteligent. Bună mișcare. Am niște accesorii în spate.
Am o rezervă mereu cu mine. Ia geanta aia! Repede!
- Ai accesorii pentru deghizat? - Da.
Uneori, Kevin vrea să rămână anonim, nu?
Când merge la cumpărături, când hrănește rațele, huiduie un străin.
N-o să port așa ceva.
Haide! Te-ai uitat la toate?
- Asta de aici. - Andre, drumul!
Mă descurc! Fac la stânga din genunchi! Privește!
E umilitor de-a dreptul.
Avem noroc că ai mărimea lui Kevin. Știi ce zic?
Imaginează-ți că e cel mai mare rol al tău.
Vei reuși!
AGENȚIA „TALENTE UNITE”
Am venit la Scott Heyman.
Bine.
Cine sunteți?
Ronald Mondolvia al III-lea.
Încântat să vă cunosc!
Iar el e extrem de talentatul...
Bill. Numele meu este Bill.
Bill Mondolvia.
Amândoi suntem Mondolvia.
E unchiul meu.
Din partea mamei.
Futu-i! Oare omul ăsta știe să gătească?
Ce-a fost asta? Mondolvia? Ăsta nu e nume de familie.
Ce să fi făcut? Nu m-am putut concentra.
Accentul tău a fost nasol de tot.
- Accentul meu? - Da.
N-a fost foarte reușit, dar...
- Al meu a fost beton. - Nu contează.
Oricum, nu ne lasă să-l vedem pe impresarul lui Kevin.
Probabil au chemat paza.
Dacă vine paza, ne prefacem că suntem Ronald și Bill Mondolvia,
celebrii influenceri de pe Instagram care fac filmulețe cu colete.
Ce-i aici? Le desfacem și apare un colet mai mic.
- Da? - Uite! Merge la toaletă.
Nu cred că Bill îi spune așa. El e de modă veche.
Ar zice: „Merge să se cace.”
Fii degajată. Da, așa.
Dați un like și abonați-vă, vă rog!
Oprește-te! Acolo!
- Ăla e impresarul lui Kevin. - Cu cine vorbește?
Nu cu Kevin.
Să nu te miști!
Dl Kevin Hart trebuie să-și recapete puterile.
Vei sta aici atât cât trebuie.
În casa mea. Ascultându-mi poveștile.
Mâncând cotletele de la Crăciun.
Când soțul meu s-a rănit cu ani în urmă, nu l-am putut salva.
Acum, am a doua șansă cu tine.
Kevin Hart, comoara Americii.
Comoara Cynthiei.
Alo?
Mamă, dă-mi-l pe Kevin!
Nu pot. Doarme.
E o urgență.
Dă-mi-l la telefon! Trezește-l!
Alo?
Ați venit să mă salvați? Cred că am fost otrăvit.
Kevin, ascultă cu atenție!
Tocmai ne-am întors dintr-o misiune de recunoaștere și...
Doug ți-a luat locul! Ai fost înlocuit!
Ce? Înlocuit? Nu înțeleg.
Asta fiindcă mama ți-a dat un narcotic în doză mică.
Nu-ți face griji, dar, după ce-ți revii,
trebuie să înțelegi că Doug vrea să convingă lumea că este tu.
Și-a reparat dinții, și-a schimbat părul...
Gesturile. Doamne! Este ca tine.
Da, dar nu-i poate păcăli pe angajații mei.
Ei vor ști că nu sunt eu.
Ei sunt familia mea.
Kevin!
Tu primești o mărire! Și tu!
Tu primești o mărire! Da! Toți primesc o mărire!
Știți de ce? Fiindcă eu sunt Kevin!
Sunt Kevin!
Scuze, dar Kevin a obosit brusc. Trebuie să se odihnească. Pa!
- Nu! - Mamă, nu!
Dacă Kevin vrea să ajungă la Doug, o singură persoană îl poate ajuta.
Dl 206.
Nu-l știu. Cine este dl 206?
Este un cascador celebru. Mentorul lui Doug.
Bine. Atunci, e floare la ureche.
Îl ducem pe Kevin la dl 206.
Noi? Nici vorbă! Eu nu mă duc să-l văd pe dl 206.
Este complet psihopat.
Era să mă omoare la o repetiție, apoi a avut pretenția să-i cer scuze.
Jordan, Kevin are nevoie de tine.
- Nevoie? - Da. Chiar acum.
Credeam că Kevin n-are nevoie de nimeni. Asta până are nevoie de toți.
Bine.
- Îl duc eu la dl 206. - De ce? E problema lui Kevin.
- Lasă-l să meargă singur. - Nu.
Câtă vreme sunt asistentul lui, Kevin nu merge nicăieri singur.
- E la punctul mort. - Scuze, am încetinit.
Voiam să accelerez, dar am făcut invers.
Mă bucur nespus că mama te-a pus pe picioare.
Ce-ai zis?
Femeia mi-a pus droguri în cotlete.
- A încercat să mă otrăvească. - E uimitoare, nu?
Uită-te la tine! Haide!
Spune-mi, de ce i se spune 206?
Fiindcă un om are 206 oase.
Înainte să devină mentor în cascadorii, și le-a rupt pe toate.
De fapt, doar 205,
dar în ultima lui zi, se zice că și l-a rupt pe al 206-lea.
- Și care a fost ăla? - Degetul mic de la piciorul drept.
- Fir-ar să fie! - Da.
Bună ziua!
206?
Dl Două-sute-șase?
- Băi, e 2-0-6. - Bine.
Afară scrie „Nu cumpăr nimic”. Plecați!
N-am văzut. Nu e niciun panou.
- Cine mi-a luat panoul? - Nu noi.
Oricum, n-am venit să cerem ceva.
Nu vindem nimic.
Nici măcar nu-mi recunoașteți vocea.
Știți cine e la ușă?
Sunt Kevin Hart. Comediant, actor...
Tocmai v-am spus...
să plecați naibii de-aici!
Bine! Rahat!
Drăguțule, eu sunt!
- Eu - Kevin Hart!
Dați-mi un motiv bun ca să nu vă omor pe amândoi.
Kevin va lua Oscarul cu următorul lui film.
Bine. Stai puțin! Protejatul tău.
- Am venit pentru Doug Eubanks. - Ce-i cu el?
Am venit fiindcă a luat-o razna.
Da, este absolut...
Nu e adevărat. Nu meriți să fii mințit.
N-am venit să te mint. Voi fi sincer cu tine, omule.
L-am distrus și am venit să repar lucrurile.
Dar n-o pot face fără tine, dle 206.
Cum preferați ceaiul?
ÎN SPATELE FIECĂRUI CASCADOR SE AFLĂ UN ACTOR MEDIOCRU
Vă e jenă de mine?
Nu, am emoții pentru dumneavoastră
fiindcă ceaiul e fierbinte, chiar deasupra boașelor dvs.
Ce faceți?
Doamne! Ce mama mă-sii?
- Omule! Haide! - Ce dracu?
Zău așa, omule.
Vechii babilonieni credeau că lenjeria este un semn de slăbiciune.
Înclin să fiu de acord.
Respect asta.
O respect.
Eu doar...
Vreau să-ți mulțumesc că ți-ai rupt din timp, fiindcă știu că...
Lasă complimentele și zi de ce-ați venit!
Știu că ești mentorul lui Doug.
Nu-i așa?
Dacă e să știe cineva cum acționează, cum gândește, acela...
Vreau să mă ajuți.
Atenție la ochi!
Să facem o plimbare!
Doug Eubanks îmi este mai mult decât un fost elev.
Îmi este prieten. Confident.
Iar pentru scurt timp, în 2003, iubit.
A fost cel mai curajos cascador din câți am pregătit eu.
Odată, mi-a zis să-l înjunghii cu o daltă de gheață.
Voia să știe cum este, ca să știe cum să joace.
- Ați făcut-o? - Cu plăcere.
Un cascador acceptă durerea.
Îți riști viața pentru actorul tău în fiecare zi pe platou.
Uneori, actorul îți mulțumește.
Uneori, nu-ți mulțumește.
Uneori, te concediază și se crede John Rambo,
dar el nu e decât o fetiță cu orgoliul cât casa.
Da. O să vorbești cu el?
Doar actorii vorbesc.
Cascadorii... fac cascadorii.
Trebuie să te lupți cu Doug.
Dar vei pierde.
Rahat! Atunci, ce vorbim aici?
Vorbesc cu tine
doar fiindcă fiecare persoană e prinsă într-o poveste creată de ea.
- Eu îți știu povestea în care ești prins. - Da. Una despre răzbunare.
- Nu răzbunare. Mântuire. - Eu cred că e răzbunare, totuși.
Ce vrei, de fapt?
Vreau să fiu ca înainte. Să-l înving pe Doug.
Să-l învingi. Doug îți este dușman?
Doug e tipul rău? Tu ești ăla bun? Vreau să văd dacă am înțeles bine.
Poate amândoi suntem răi.
Nu, Kevin.
Amândoi sunteți băieți buni.
- Ai auzit? - Încerc să mă dumiresc.
- S-a futut cu Doug. - Asta n-am auzit. Ce?
- S-a futut cu Doug. - N-am fost atent. Eram...
- Acolo, în vârf. A zis că l-a futut. - Eu am văzut o buburuză.
- E ca și cum te-ar fi futut pe tine. - Nu. Stai așa!
Aici este sala mea de antrenament.
Este doar o adunătură de copaci. Dar, mă rog...
Doamne sfinte!
- Mă scuzați! - Scuze.
- Vreau să trec. - Da.
- Trec. - Sigur. Scuze.
Poteca nu este doar a voastră.
E vina noastră. Nu știam că este o potecă aici.
Habar n-aveam.
Aici o să mă antrenezi ca să lupt cu Doug?
Hai să-ți explic ceva!
Crezul cascadorului. Fii una cu actorul tău.
Indiferent cum te-ai pregătit, Doug s-a pregătit mai bine.
Indiferent ce arte marțiale știi, Doug le știe pe bune.
A fost obligat. Când se filma, își punea viața lui în joc. Nu pe a ta.
Tu erai în Video Village, savurai cafele și mâncai sushi de pe femei goale.
În primul rând, am făcut conjunctivită.
M-am învățat minte. N-am mai pățit-o de-atunci.
Nu l-ai apreciat pe Doug niciodată.
Așa fac actorii.
Am aflat recent că există mulți oameni pe care nu i-am apreciat.
Asta e bine, Kevin.
Înseamnă creștere.
Vezi creanga aia?
Da.
Urcă în copac, apucă creanga și lasă-te să cazi la pământ.
Cum fac ca să...
Vrei să știi cum gândea Doug? Cum acționa?
Trebuie să vezi lumea prin ochii lui. Fără teamă. Fără ezitare.
Sunt puțin speriat, totuși. Zic să se știe.
- Nu sunt... - Mă sacrific eu.
Bineînțeles.
E călătoria lui Kevin. Aia e creanga lui.
Nu înțelegi. Știi de ce?
- Fiindcă ce are Kevin e și al meu. - Păi...
- În afară de averea materială. - Nu.
- Sau salariul. - Nu.
- Sau succesul. - Nu.
- Sau colecția ta de mașini rare. - Nu.
Alea nu. Dar durerea, angoasele...
În principiu, cam tot ce e rău, asta am și eu. Asta e călătoria mea.
Bine, atunci.
Doamne!
Ce se petrece, băieți?
Băieți, n-arată bine din spate. Ce se întâmplă?
Kevin, nu poți concura cu Doug.
Dar ai un singur lucru pe care el nu-l are.
Ai un acolit.
Andre?
Andre este... Cum ai zice tu...
- Sunt doar... - Este...
- Nu! - Sunt asistentul lui...
Nu. Ce este Andre?
- Vreau s-o spui tu. - Voia să zică.
- E chiar aici. Ce este Andre? - Nu-i nevoie...
- Ce este? - E asistentul meu. Asistentul meu.
- Spune! - Andre este... acolitul meu.
- Spune! - Andre este acolitul meu.
- Spune! - Acolitul meu.
- Vreau să o spui. - OK.
Andre e acolitul meu.
Dă-o dracu', Kevin! Spune naibii odată!
Și vreau s-o crezi, până în măduva oaselor!
Andre... Andre e acolitul meu!
Am zis că Andre e acolitul meu!
Cine e acolitul tău?
- Am spus că Andre e acolitul meu! - Acolitul tău.
- Andre este... - Sunt acolitul tău!
Ce mi se întâmplă, frate?
Urlatul îți face bine. Progresul doare.
E o durere pe care nu ți-o poate lua nicio dublură.
Vezi tu, Kevin, ai venit să cauți un mentor.
Dar tu ești ăla. Tu ești mentorul.
Așa e!
Știi ceva? Vă las să discutați.
Despre noua voastră legătură.
Mă duc după ceai.
Ce zi!
Acum că sunt oficial acolitul tău, am o idee legată de Doug.
Putem lucra împreună. Ne apropiem de el.
Nu trebuie să-l înregistrăm, dar... Ce s-a întâmplat?
- Cicatricea de pe mână. - Da?
Cred că o recunosc.
„CABANA SECURII” RECUZITĂ UTILIZATĂ LA FILMĂRI ÎN 2018
Nu avem programate livrări. Părăsiți locul, vă rog!
Amice, am o întâlnire sexy cu iubita mea în 30 de minute.
Seara sendvișului cu chiftea.
Tot ce știu este că am un colet din partea Debrei Simon de la studio.
Îl pot lăsa aici sau îl duc înapoi. Ai priceput?
Ce vrei să fac?
Intră!
Mă gândeam eu! Ne vedem imediat. Hai!
OK, sunt Ronald Mondolvia, de la Instalații Mondolvia.
Licențiați și certificați. Unii sunt licențiați, nu și certificați.
Unii sunt doar certificați. Eu sunt licențiat și certificat.
- Debra Simon a trimis un instalator? - Nu un simplu instalator. Pe cel mai bun.
Pot instala orice țevi. Uneori, nici nu am nevoie de ele.
Odată am instalat un dosar-plic.
Apa țâșnea peste tot! A fost o nebunie!
- Ce-ai în dubă? - Doamne!
Ține-te de boașele tale frumoase!
Fiindcă asta, fratele meu, este o comodă.
Marmură italiană din import. O frumoasă piesă monobloc.
Bideu cu 12 viteze. Plus o friteuză în dreapta.
Poți să gătești, să mănânci și să te caci în același timp.
Sunt doar vreo două în toată lumea.
Poate fi cel mai tare cadou din univers. Deci, ești amabil să...
Poți să...
Mă ajuți sau nu?
- Bine. Dă-o naibii! Nu contează. - Bun.
Eu voi coordona tot. Ridică-l! Folosește-ți spatele!
Vine uriașul! Trece uriașul!
OK. Andre i-a distras atenția.
- Bine. - Crezi că ești pregătită?
În familia noastră, dacă un actor de top are probleme,
nu stăm ca muții.
Luptăm și, dacă trebuie, murim.
Lumea are nevoie de oameni ca... Care e numele tău de familie?
Mondolvia.
- Unde dracu' punem chestia asta? - Întrebarea de un milion de dolari.
Gândiți-vă!
O puteți pune în baia de oaspeți, ca pe un exponat de laudă.
Sau în baia principală, doar pentru voi.
Mai e și a treia variantă. Ascultă cu atenție, fiindcă e o nebunie.
O poți pune chiar aici,
tocmai în mijlocul sufrageriei.
Poți face un rahat mare și unsuros,
îi privești pe toți în ochi și îi faci să se întrebe care-i treaba.
Știu ce gândești: „Drace, e cam agresiv, nu?”
- Dar te vor respecta. - Te știu de undeva?
Dacă mă știi?
Da. Știi de ce?
N-ai făcut tu un rahat mare
de lumea a crezut că a intrat un câine pe țevi?
Cum să mă cac... Ce tot spui? Nu.
- N-ai fost tu? - Nu.
- Nu? - Un câine prin țevi?
N-a fost un șoricar? Așa arăta...
Ăla e câinele?
- Stai aici! Mă ocup de tine imediat. - Da, aștept aici.
Mă faci să par de rahat, știi ce zic?
Kevin, ești bine? Totul a mers strună. Ești bine?
Da. Transpir ca un porc, totuși.
Doamne! De ce n-ai făcut găuri?
Te scot de-acolo și le spargem fața. Ce zici?
- Bine, hai! - Da!
Ce faci?
Ce amuzant! O să-ți pierzi mințile.
Am închis lada asta prea tare.
Nu te pot scoate fără niște scule.
Așteaptă o clipă până mă duc după scule. Mă întorc imediat, da? Vorbim în curând.
Andre, nu te juca. Vorbesc serios. Andre!
Andre!
Măi!
Alea sunt artificii?
Locuiesc în vecini, Mondolvia Estate.
Tu le-ai aprins? Știi că e ilegal.
Nu sunt ale noastre. Nu știu cine le-a aprins.
M-am speriat de moarte! Am stimulator cardiac.
Ce-ai de spus în apărarea ta?
Doamnă, ți-am spus că nu sunt ale mele. Și nu m-am căcat în țevi.
Ce?
Asta e pentru Andre.
Andre?
Andre... Haide, omule! Vorbesc serios.
Ce ți-a luat atât? Unde-ai fost?
Mă lași în ladă și nu s-aude nimic. Nu face asta.
Ce naiba-i asta?
Andre? Aia e o drujbă?
Andre, stai puțin!
Bine, ia-o încet! Mai încet!
Îmi vei tăia capul! Atenție la cap!
Lasă drujba! Pune jos drujba!
Lasă drujba! OK! Doamne sfinte!
Ce naiba, Andre?
Rahat!
În numele cascadorilor de pretutindeni, mă bucur să spun că...
Asta e ziua judecății tale!
Stai așa!
Vrei să zici că o legendă ca tine are nevoie de o drujbă?
Așa mai vii de-acasă! Doi bărbați.
Doi hotdogi într-un bol. Mi-e foame.
Da!
Ai un cuțit.
Un uriaș ca tine.
Legenda are nevoie de cuțit? Pentru un micuț ca mine? Asta îți trebuie?
- Dă-o naibii! Te omor cu mâinile goale. - Ce? Ce vrei să...
Da.
Nu prea ți-a ieșit treaba în holul ăla de rahat.
Jordan ți-a tăbăcit curu'.
Mască din poliester 100%. De nerespirat. Îmi transpirau și lentilele de contact.
- Și un copil m-ar fi bătut. - Halal scuză ți-ai găsit!
Pumnul lui Superman!
Rahat!
Rahat! Andre, fă-ți treaba de acolit!
Am mințit în legătură cu acolitul tău.
Crezi că eu te-aș ajuta?
Crezi că aș pune un actor lacom, nerecunoscător
și supraevaluat mai presus de un cascador?
M-am gândit c-ar fi amuzant să-ți dau speranțe false înainte să mori.
Rahat! O să-mi rupi brațul!
Da, odată cu cele 206 oase din trupul tău.
- Apoi, îți tăbăcesc curu'. - Știam eu că-ți place curu'.
- Te înjunghii. - Fain cuțit!
Ce faci cu el? Vrei să mă rănești cu el?
Nu. Ea te va răni.
Rahat!
L-ai nimerit bine. OK.
Măiculiță!
OK. Măi...
Uită-te la mine! În ochi.
Ești OK.
Mi-e sete.
Ce?
Mi-e doar sete.
Îți aducem ceva să bei.
I-ai înfipt cuțitul în cap!
N-am știut ce să fac. Am țintit umărul.
Cum să-i țintești umărul? E mare cât un șemineu.
Uite-așa!
E conștient. Semn bun. Asta-i bine. N-a pățit nimic.
- Cum adică? - Păi, da...
E un nenorocit de zombi. Cum să fie bine?
O să se ardă!
O să se ardă la mână!
A pățit el și mai rele.
- Așa e. - Bună!
- Salut! Uite-l! - Bună!
Ce faci, omule? Doamne sfinte!
- E... - Este bine.
- Trage un pui de somn. - Nu e mort. Este bine.
- Bine? - Da.
Unde este Andre?
Unde e dulceața mea de băiat?
Nu-ți face griji, l-am găsit.
Îmi pare rău. Am făcut o boroboață.
Am fost capturat.
Credeam că e vocea ta, dar n-a fost. Era vocea lui.
- Sunt cel mai nașpa acolit. - Taci!
- O să tac! - Taci!
Dacă te atingi de vreun fir de păr de pe capul fiului meu, jur pe Dumnezeu,
ticălosule, că te despic din bărbie până la boașe.
- Cine naiba ești tu? - E mama mea. Te iubesc, mamă.
Dacă mor, te iubesc din rai.
- Ce naiba caută maică-ta aici? - Sprijin moral.
- Și îl iubesc. - Te iubesc, mamă.
Dar o să te distrug! Pune-mă la încercare!
- Mamă. - Te iubesc.
Cum de n-aveți arme?
- N-am venit să ucidem pe nimeni. - Așa să fie?
Atunci, unde e dl 206?
Pregătește... micul-dejun.
Vi se pare o glumă?
Vi se pare o glumă.
- Gura! De ce bocești? - Simt că ești trist...
Omul ăla a fost mentorul meu.
Muza mea. Stânca mea.
În 2003, pentru scurt timp,
când eram confuz în privința sexualității, mi-a fost iubit.
- Pare ceva... - Taci naibii din gură!
- Nu... - Ascultă-mă!
- Doug, ne pare rău de pierderea ta. - Foarte rău.
Ne pare rău.
Vă pare rău?
Sunteți o adunătură de deștepți.
Credeam că v-am făcut felul în birourile alea nenorocite.
În regulă, Doug.
Doug, ascultă-mă! Nu-i face rău, omule.
- Mă auzi? Nu-i face rău. - Brusc, îți pasă?
Brusc, ai și tu inimă, Omule de Tinichea?
Nu-ți pasă de nimic.
Ăsta nu e decât un alt angajat de-ai tăi.
Adică poate fi înlocuit, nu-i așa?
Nu e adevărat. Omul ăla e complet opusul.
- Andre are 34 de ani. - Treizeci și cinci.
- E stângaci. - Dreptaci.
- Se teme de scorpioni. - Ador scorpionii.
- A câștigat la silabisire într-a șasea. - Locul patru.
A memorat toate replicile din House Party. Copii și jocuri.
- Așa ai făcut! - Da. Eu sunt ăla!
Andre e singurul bărbat fără care nu pot trăi.
Sunt cu tine până la moarte.
Deși speram să mai dureze până vine moartea.
- Cred c-o să mor foarte curând. - Destul!
- Da, acum o să tac. - Doug, încetează!
Nu pe el îl vrei, ci pe mine. Eu am fost cel care-a greșit.
Eu te-am dat afară.
Ca pe gunoiul de marți, lăsat lângă bordură.
Fără nicio ezitare am făcut-o. Pe mine mă vrei, nu pe el.
Dă-i drumul! Dă-i drumul și ia-mă pe mine.
Asta vrei? Să-i dau drumul?
- Spune-o din nou! - Vreau să-i dai drumul.
- Mama ce zice? - Te rog, dă-i drumul!
- Să-i dau drumul. - Dă-mi drumul!
- Să-ți dau drumul? - Ar fi frumos.
Toți spun asta. Ar trebui să-ți dau drumul.
- Mamă, îi dau drumul. - Mulțumesc.
Privește cu atenție! Te uiți?
- Mulțumesc. - Mișcă-ți fundul...
- Rahat! - Nu.
I-a dat drumul. Efectiv.
- I-am dat drumul, da. - Doug, terminăm cu asta!
N-am nicio problemă, Cizmuliță.
Hai s-o complicăm atunci, nenorocitule!
Am eu grijă de tine.
Dragule! Puiul meu trăiește!
- Trăiește. - Trăiește.
- Sunt bine. - Ești bine.
Sunt bine. Masa mi-a amortizat căderea.
M-ați văzut? Asta a fost căderea pe care n-am mai făcut-o în pădure.
- Ca omagiu pentru tine. - Hai sus!
Îmi place...
- Ușurel! - Trebuie să-l ducem... Doamne!
Ce s-a întâmplat?
- Nimic. - O bucățică din masă...
- Ce bucățică? - N-o atinge!
- Ce e? Vreau să știu. - N-o atinge!
Nu e ceva serios. O mică așchie. E în regulă.
Aduceți penseta s-o scoatem! De ce mă țineți? Scoateți-o!
- Nu te tot juca cu ea! - Încetează!
Să-l ducem la spital.
Parcă aș avea ceva la rinichi, nu?
- Iar când merg... - Haide, dragule!
Bine. Isuse!
Ce naiba este asta?
Am instalat lămpi personalizate, dar n-ai învățat cum să le folosești.
Toți anii ăia am fost cascadorul tău, Kevin.
Du-l la spital, mamă. Jordan, tu vii cu mine.
Aveți grijă! Hai, dragule, ajută-mă!
Vezi tu, Kevin, n-au fost doar căderile,
loviturile în față și incendierile.
N-am făcut doar astea ca să ieși tu bine.
Mai ții minte Brigada Dreptății 2?
Te-ai hotărât să te îngrași 15 kilograme pentru rol.
Adică a trebuit să mă îngraș și eu 15 kilograme, Kevin.
Sunt prediabetic, egoistul naibii! Era să intru în comă.
Bine, Doug. Ușurel! Da?
- Îmi pare rău, am greșit. - Taci naibii din gură!
Mamă, nu... Nu pot pleca.
Nu te las să mori. N-o să te pierd și pe tine.
Mamă, ascultă-mă, da? Uită-te la mine!
Știu că ți-ai fi dorit să-l salvezi pe tata.
- Da. - Știu!
Dar acum e altceva. Nu sunt doar asistentul lui Kevin.
Sunt acolitul lui.
Știi care e prima regulă a acoliților?
- Să nu faci rău? - Nu. Asta e la doctori, mamă.
Prima regulă a acoliților zice că nu există acoliți.
Asta e din Sala de lupte, mamă. Știi bine. Cu Brad Pitt și Ed Norton, mamă.
Spune-mi atunci.
Ascultă-mă! Ascultă cu mare atenție!
Pe când eram un acolit, eram mereu invidios
pe actorul principal și pe succesul lui.
Și mi-am spus, Doug, că, dacă voi fi actor principal,
voi avea și eu succes. Îmi doream să văd cum e. Și am reușit.
Dar când l-am avut, l-am folosit greșit. Eram egoist și prost, omule.
Mi-am dat seama că am nevoie de o familie. Iar tu faci parte din ea, da?
Am nevoie de tine. Chiar am nevoie de tine!
Dă-mi șansa de a mă revanșa față de tine.
Dă-mi șansa de a-ți dovedi că asta îmi doresc.
Că te vreau pe tine. Că am nevoie de tine.
Ce-ai zice să-ți dau șansa de a-mi suge sula?
Trăiesc pe picior mare, băiete! Mă aflu în vila ta nenorocită!
Eu locuiesc aici. Am cariera ta.
Impresarii tăi mă adoră.
Mă adoră de-a dreptul. Mi-au dat un rol într-un film.
- Chucky în Jucăria ucigașă... - Și tu ai acceptat!
Stai locului, de nu vrei să-ți crestez buza!
Am semnat pentru noul film al lui Woody Allen.
Abia aștept să văd ce zice presa.
Nu! Haide! Trezește-te!
Ce se întâmplă?
Cred că voiai să încerci să mă convingi
că, deși străpuns de o bucată mare de mobilier restaurat,
vrei să te întorci și să te lupți cu un nebun
care îți e superior fizic din toate punctele de vedere.
Fiindcă nu ești doar acolitul lui. Ești cel mai bun prieten al lui.
Ai mare dreptate!
De ce atâtea complicații? Actorul suedez? Camera de tortură?
Crezi că e ușor să furi identitatea unui om?
Crezi că e ușor să-i fur fața? Deloc, frumușico!
E mult mai greu de-atât. A trebuit să fac rost de amprentele lui.
După aceea, toate parolele tale nenorocite.
Odată ce le-am luat pe alea, voiam identificatorul tău vocal.
Toate secretele tale. Le-am luat bine de tot!
Acum ai tot ce-ți trebuie ca să fii Kevin.
Ți-ai scos până și alunița, nenorocitul naibii!
Da, mi-am scos-o. Știi de ce? Fiindcă sunt Kevin Hart. Sunt Kevin Hart.
Am toți banii din lume. Am cel mai bun dermatolog.
Pentru că eu sunt Kevin Hart.
Doctorița Sanchez nu s-ar atinge de pielea aia jegoasă...
- Păi, s-a atins, nenorocitule. Da. - Rahat!
Hai, băiete, să-ți trag una!
- Stai așa! - Ce-i?
Pumnul lui Superman!
Astăzi, nu!
- Ți-am spus. - Ticălosul naibii!
N-am terminat-o cu tine.
Da!
- Am trupul tău! - Nu e nevoie să faci asta, omule.
- Dă-mi o șansă. - Dar acum...
- Doug, nu! - Îți vreau și sufletul.
Nu-mi lua sufletul.
Îți iau nenorocitul de suflet... Ce naiba am pățit?
Ce dracu' mi-ai făcut? Rahat!
PREMIUL PENTRU CASCADORIE KEVIN HART
- Mi-ai străpuns omoplatul! - Doug a încheiat ziua de filmare.
- Mi-a dat-o bine! - Nenorocitule!
Stai așa, Andre...
Aia a fost bucata de lemn din coasta ta?
Acolit pe viață.
Aia trebuia să rămână acolo ca să oprească sângele.
I-am spus că e o idee stupidă, dar crezi că-și ascultă mama?
- Aș face totul pentru tine, omule. - Uită-te la mine!
Ești cel mai bun acolit din câți am văzut.
Chemați poliția! Stai cu Doug până sosesc aici, da?
Trebuie să te ducem la spital.
De data asta, conduc eu.
De fapt, conduc eu. Conduc eu.
Te-am văzut cum conduci, așa că trec eu la volan de-acum încolo.
- Nu mai bine... - Vedem cum facem.
Eu folosesc picioarele și mâinile, iar tu îmi stai în poală.
A intrat în șoc. Te țin eu, omule. Stai cu ochii pe Doug!
Te țin eu, amice.
Am fost nesăbuit.
Am lăsat orgoliul să mă domine.
Sincer... am noroc că sunt în viață.
- Amândoi avem noroc. - El de ce a venit, totuși?
- E parte vitală din echipa mea. - Bine.
- Bună! Scuze de întârziere. - Și ea la fel.
La fel și ei.
Bine. Cine e doamna în vârstă?
Vă referiți la femeia superbă de-acolo? Este mama mea.
- Mamă, cum e mâncarea? - E derutantă!
- Da. - Dar îmi place.
Încă nu sunt sigur de rolul ei.
Încercăm să rezolvăm micile probleme, dar știu că doar o familie
poate conduce lumea lui Kevin Hart, iar ea e o familistă.
Ce-a vrut să spună?
Kevin, trebuie să recunosc, te-ai schimbat mult.
Învăț doar să apreciez oamenii care contează cel mai mult în viața mea.
Asta înseamnă că ești de acord să facem Jeffersons 2?
Da, dar trebuie să vorbesc mai întâi cu cascadorul meu.
Nu e la închisoare acum?
Ba da. Nu știu... Am uitat!
Am uitat.
A uitat.
Gardian! Dați-mi drumul!
- Ați prins persoana greșită. - Taci naibii din gură!
Sunt Kevin Hart!
Dan Butuza
Redactor Robert Ciubotaru