Seriál zobrazuje maloletých pri nelegálnych
a nebezpečných situáciách. Sledujte s uvážením.
Sú zobrazené scény samovraždy
nevhodné pre citlivých divákov.
Seriál je inšpirovaný skutočnosťou.
Niektoré prvky boli upravené
na dramatické účely.
Toto spracovanie je fikcia.
Akákoľvek podobnosť
so skutočnými osobami, udalosťami,
či subjektmi slúži len na dramatické účely
a je čisto náhodná.
Seriál nezobrazuje realitu.
Takže si pobozkal princeznú a ona sa zmenila na ropuchu?
Verte mi, som rovnako šokovaný ako vy.
Určite, verím ti.
No dal si mi svoje slovo, hlupák.
A ten, kto cíti, prehráva.
Ale chápem, aké to je, keď ťa niekto zradí.
Bolí to o to viac, ak je to niekto, komu dôveruješ.
Spomínam si na deň, keď s mamou prišiel hľadať prácu.
Bol si nikto.
Ale Juampi si ťa okamžite obľúbil.
Stali sa z vás bratia.
Mám tisíc dôvodov brať ťa ako vlastného syna.
Zamiloval som sa do Angie.
Ale nikdy by som vás nezradil ani nevystavil Juampiho nebezpečenstvu.
Ako ste povedali, je to môj brat.
- Všetci ste moja rodina. - Pokoj, synu, toto nie je súdna sieň.
Mám pre teba prácu.
Žiadam ťa o to, lebo si jeden z mála, komu dôverujem.
Luis Alfonso.
- Šéfe. - Zatiaľ sa len oťukáva.
Pôjdete ako tím.
Toto je vaša nová totožnosť.
Je to dôležitá úloha…
KOLUMBIA PREUKAZ TOTOŽNOSTI
…okrem toho je to malá dovolenka.
Potrebujem dôkaz, aby som chytil tých bastardov…
PALUBNÝ LÍSTOK JULIO SAENZ
…čo sa proti mne spikli.
Nastúpite na rovnaké lietadlo ako oni
so skrytým diktafónom, aby ste nahrali každé ich slovo.
Ďakujem, šéf. Môžete sa spoľahnúť.
DIEŤA KARTELU
8. NIET NÁVRATU
Vidíte? Hovorila som to, ešte než sme prišli. Nieže mu to poviete.
Dobré ráno.
Akoby nikdy nevyšiel z domu. To je také trápne.
Také trápne.
Čo je s tebou?
Čo sa deje?
Je čudné zapadnúť medzi ostatných.
Čudnejšie ako chodiť s ochrankou?
Oveľa čudnejšie.
Čudnejšie ako každý deň bojovať o holý život?
Budeme žiť život, ktorý máme, mama.
Pozri, ako sme vyrastali a kde sme dnes.
Anonymita. To je na tom to čudné.
Tu sme rodina Marroquín Santosoví.
Máme problémy ako ktorákoľvek iná rodina.
Ale nie toľko, ako sme ich mali doma.
Začnite premýšľať, aký život chcete žiť.
Vyzerá to výborne.
Čo je to?
- Grilované črievka. Veril by si tomu? - Sú výborné.
Je zvyknutý, že mu všetko chystala mama.
Ten steak bol náhodou výborný.
Bol skvelý. Určite sa sem vrátim.
Iste, zlatko. Choď jej jedny kúpiť.
- Pukance? - Dáte si?
Dáš si? Prosím si dvoje.
Ďakujem.
Áno, tieto.
Svätyne sú len pre svätých.
Zdá sa, že „Svätý Michael“ sa ním stal tiež.
- Juan Pablo Escobar Henao, Franca. - Teší ma.
Hej, Andrea mi odpísala!
„Drahý Juampi. Tiež na teba veľa myslím,
ale len cez deň, lebo večer rýchlo zaspím.“
Často som premýšľal, ako si môj otec predstavoval, že sa tento príbeh skončí.
Ak chcel ochrániť rodinu,
prečo nezastavil násilie, keď mal príležitosť?
Toto sú odpovede, ktoré nikdy nedostanem,
a ktoré ma nechávajú hľadieť do priepasti neznesiteľnej bolesti.
Dorado?
Nie je to škoda?
Toľko ukrytých peňazí a načo?
- Nemyslíš? - Pozri na nás.
Skrývame sa ako potkany.
Ponížení. Zahnaní do kúta.
Ale znova sa postavíme na nohy. Opäť budeme králi.
Ešte jedna vec. Čo urobíme s Juampim?
Stále sa pýta na Rodriga,
chce vedieť, kde je.
Mali by sme mu povedať pravdu.
Ako šéf, narovinu.
Klameme snáď?
Nedal Pablo Rodrigovi prácu? Veď je to pravda.
Vieš, že tentoraz je to iné.
Je tak?
Rodri, kde si? Kedy sa vrátiš?
Musím niečo dokončiť, malý princ.
Neboj sa, nejdem ďaleko a nebudem dlho.
Ale chcel som sa rozlúčiť osobne.
Volal som tvojej starkej a mama povedala, že si na ranči.
Nemyslel som, že ťa zastihnem, no som rád, že si zdvihol.
Je tu so mnou Dorado a Krusta.
Polož! Okamžite to zlož!
Vzali si pár motoriek a úplne ich doriadili.
Pomôžeš mi ich opraviť, keď sa vrátiš?
Spoľahni sa.
A nehovorím ti to ako tvoj zamestnanec, ale ako tvoj brat, rozumieš?
Šéfko, zaves. Je to nebezpečné.
- Šťastnú cestu, braček. - Ozvem sa, keď sa vrátim z Cali.
Cali? Načo ideš do Cali?
Vieš, že nemôžeš volať dlhšie.
Cestujúci do Mexico City, prosím, presuňte sa k bráne dva.
KANDIDÁT NA PREZIDENTA DNES ZAVÍTA DO CALI
Ďakujem.
- Vystrašil si ma. - Čo sa deje, Rodri?
Nič, kamoš.
Čo je? Nikdy predtým si to nerobil?
Nebudem ti klamať. Letím prvýkrát.
Vidím. Celý sa trasieš.
Sklapni, kretén.
Netrasiem sa.
Dobre, možno trochu.
- Avianca Let 55 do Cali… - Poďme.
- …práve začína nástup. - Ideme?
- Iste, pomôžem ti… - Nechytaj to.
Ty si ber svoju tašku, ja zasa svoju. Táto je ťažká.
Nechcem, aby si sa unavil.
Prihrejem tie pizze. A potrubie v kúpeľni
stále tečie.
Strašné. Zajtra zavolám inštalatéra.
Opravím to, keď sa najem.
- Čo je? - Zlatko, radšej zavolám inštalatéra.
Juan Pablo by možno nepohol ani prstom, ale Sebastian áno.
Nech sa páči.
Tu máš, zlatko. Vezmi to, ja to dokončím.
Dobre.
Buenos Aires bol vírom nových skúseností.
Nechtiac som sa stal expertom na život v úkryte.
Zlatko.
Povedz mi pravdu.
Chýba ti tvoj starý život?
Výzva čeliť obyčajnému životu vo mne vyvolávala strach a neistotu.
Poď sem.
Uvedomil som si, ako veľmi som bol odrezaný od sveta.
Ak mám byť úprimná…
veľmi mi chýba rodina.
Ale okrem toho nič iné.
Keď si to tak vezmeš, žili sme ako v akčnom filme.
Áno, to je pravda.
Videl si Manuelu?
Je šťastná.
Predtým sa ani nestretávala s rovesníkmi, a teraz?
Je z nej normálne dievča.
A som rada, že som toho súčasťou.
Že máme normálny život.
Niekedy mám obavy, že ti chýba starý život.
Chýba?
No…
Samozrejme, že sa mi páči, že teraz máme pokoj.
Ale neviem.
Mám pocit, že som si niečo z toho života vzal so sebou.
Ten pocit, že tam vonku na nás niekto číha.
Nie, zlatko. Pozri na mňa.
Tu sme bezvýznamní.
To je to najlepšie, čo sa nám mohlo stať.
Hej, Rodri.
Prestaň tak čumieť, inak vzbudíš podozrenie.
Sme tu.
Vieš čo? Mám ťa naozaj rád.
Mám pre teba darček.
Tu máš.
Na prvý let.
Jedna pre teba a jedna pre mňa.
- Pane, odložím vám to. - Nie, to je v poriadku.
- Dám si to pod sedadlo. - Ako si želáte.
- Nechajte to tam celý let. - Samozrejme.
A vy? Môžem vám odložiť tašku?
Dobrý deň, dámy a páni. Hovorí k vám kapitán.
Dovoľte mi, aby sme vás privítali na palube letu do Cali.
O pár minút vzlietneme. Ďakujem.
HAVÁRIA LIETADLA ŽIADNI PREŽIVŠÍ
Zatiaľ sa nenašli žiadni preživší.
Let z Bogoty do Cali o 7:13.
Len päť minút od vzlietnutia začalo lietadlo rapídne klesať.
- Prelomilo sa na dve časti… - To je lietadlo do Cali?
Tak je to lietadlo do Cali?
- Vyzerá to tak. - Áno, tak to hovoria…
Bol v tom lietadle Rodri?
- Čo sa stalo? - Mama, Rodri bol v tom lietadle.
Ako to myslíš?
Nie, o čom to hovoríš?
- Prečo by Rodri letel do Cali? - Povedal mi to!
Hovorí sa o možnom teroristickom útoku,
keďže jedným z pasažierov mal byť
prezidentský kandidát César Gaviria.
Zdroj však potvrdil, že pán Gaviria na palube nebol.
Špekuluje sa, že za touto tragédiou stojí Pablo Escobar.
Nastražil otec tú bombu?
- Nie, kamoš. - Dal tam otec tú bombu?
- Zabil otec Rodriho? - Nie, bol len…
Juan Pablo! Juan Pablo, vráť sa!
Bol to Pablo?
Choďte za chlapcom.
Čo je, ty debil? Čo?
Hej, šéfko!
Som rád, že sme ťa našli, Juampi.
Báli sme sa o teba.
- Zmiznite. - Čo?
Ste rovnaké kurvy ako môj otec.
To nehovor, Juan Pablo.
Vieš, že tvoj otec robí všetko pre rodinu,
aby o vás bolo postarané.
Tým, že zabil tých ľudí a môjho priateľa?
Rodri nebol nevinný.
Vedel, do čoho ide. Preto sa tak rozhodol.
- Rodri nič neurobil. - Posral to.
- Neurobil nič zlé. - Ale urobil!
- Všetko pokazil, lebo behal za Angie. - Neverím ti.
Lebo ak je to pravda,
otec nemal právo rozhodnúť, kto v tom lietadle umrie.
Máš pravdu. Poďme do auta a porozprávame sa.
Kam chceš ísť?
Otec vám dá rozkaz a vy slepo poslúchnete?
Aj keď nesúhlasíte? Ste zbabelci. To ste. Zbabelci!
To si myslíš?
Nemyslíš si to naozaj. Rodri bol aj náš kamarát…
Kamarát nezabije kamaráta.
Upokoj sa.
Upokoj sa, Juan Pablo.
- Vypadnime. - Chcem vidieť otca.
Nie, je to nebezpečné.
Je mi to jedno. Chcem ho vidieť!
Nie, nepôjdeš za ním.
Chcem ho vidieť, inak ma viac neuvidí.
Poďme. Dorado, dopekla.
Vidíš tých tam hore?
Pane.
Tak dobre. Ale poďme od auta.
Alebo chceš, aby sme všetci traja skončili v americkej base?
Čo to má znamenať?
Postavte sa sem, prehľadáme vás. Ďakujem.
- Haló? - Juan Pablo Escobar?
Nie, máte zlé číslo.
- Haló? - Neskladaj, Juan Pablo. Vypočuj ma.
Nechajte ma na pokoji, jasné? Nevolajte mi!
Neuťahujte si z nás len preto, že sme z Kolumbie.
- Nevolajte mi. - Viem, že si to ty.
A že si prišiel z Kolumbie s mamou, sestrou
a so svojou priateľkou pod inými menami. Sebastián.
Kto ste?
To už je dávna minulosť. Svoj dlh sme už splatili.
- Porozprávajme sa osobne. - Načo?
Premysli si to. Navrhujem, aby si o tomto telefonáte pomlčal.
No tak, sústreď sa.
- Konečne… - Konečne…
Opakovane som sa ocital na križovatke
a rozhodol som sa jej čeliť s plným nasadením.
Celé roky som sa snažil zmeniť osud našej rodiny.
Aby som prelomil kolobeh, ktorý nás držal v pasci.
Priniesol som ti z Nápoles, čo si chcel. Je to špičková kvalita.
A predsa sa stigma vypálená v mojej krvi vždy nejako vráti späť.
Na čo sa pozeráš?
Dolu s nimi. Nie! Čo to tam máš?
- Sleduj toto. - Vyhrám.
Pozri. A ďalší!
Juan Pablo, nepodvádzaj.
Rád by som hovoril so synom, ak ti to nevadí.
A je to tu. Poďme na to.
Synček. Niekedy musíš čeliť malej bolesti, aby si sa vyhol veľkej.
Malej?
Máš pravdu. Niekedy to bolí viac.
Ale aby som ochránil rodinu,
som ochotný trpieť, ako bude treba.
Ty vôbec netrpíš. Čo vieš o utrpení?
Trpíme len my. Tí, čo stojíme pri tebe.
Vravíš, že chceš ochrániť rodinu, ale pozri na seba.
Zabil si môjho priateľa.
Jediného, ktorému na mne záležalo.
Ale on ma zradil, zradil aj teba a ostatných.
Zradil? Rodri bol môj priateľ, môj brat.
Chcel pre mňa len to najlepšie.
Jediný zradca si tu ty.
Musíš sa naučiť rozoznať, kto je tvoj skutočný priateľ a kto nie.
Ľudia ako my nemôžu len tak niekomu dôverovať.
- Nie som ako ty. - Čo? Si môj syn.
Si verná kópia mňa a mamy.
Nechcem byť ako ty, otec.
Nenávidím tento život.
Pusa, Tina, Rodri…
A čo Angie?
Kvôli tebe mi neostali žiadni priatelia.
A nikdy tu nie si, lebo len utekáš pred políciou.
Prečo teraz riskuješ? Len aby si ma videl?
A hovoril mi veci, ktoré ma nezaujímajú?
V tom lietadle mohla byť tvoja vlastná matka.
Tvoja matka, otec!
Zabil by si aj svoju rodinu?
Synček, vojna je vojna.
A ten, kto musí zomrieť, zomrie.
Správy potvrdzujú obrovskú ničivú silu
poltonovej bomby…
BOMBA ZNIČILA BUDOVU
…ktorá si vyžiadala 72 mŕtvych,
sedemsto zranených a zanechala kráter štyri metre hlboký a 12 metrov široký.
Zrovnala so zemou priečelie budovy
a spôsobila obrovské škody na okolitých objektoch.
Podľa zdroja bol cieľom útoku riaditeľ kontrarozviedky, ten vyviazol bez zranení.
- Haló? - Máš pre mňa odpoveď?
Pozrite, nemá zmysel, aby ste mi volali.
Chceme žiť správne.
Duchov minulosti chceme nechať tam, kam patria.
Od ducha sa utiecť nedá. Netreba sa báť a treba ho privítať.
Opýtať sa ho, čo chce.
Ľudia dokážu veci vyriešiť, ak sa porozprávajú.
Tak dobre.
Ale cez deň a na verejnosti, jasné?
Dlho som sa zamýšľal nad svojím životom
a rozhodnutiami, ktoré ma sem dostali.
Násilie sme mali na dennom poriadku.
Konal ho môj otec a jeho kumpáni,
ľudia, z ktorých život urobil moje pestúnky a priateľov.
Ľudia, s ktorými som zdieľal smiech, sny aj brutalitu.
Stáť!
- Kurva! - Ste obkľúčený! Odhoďte zbraň!
Dospievanie bolo neustálym hľadaním,
zápasom o nájdenie zmyslu uprostred všetkej tej absurdity,
o nájdenie ľudskosti uprostred barbarstva.
Radšej budem mať hrob tu v Kolumbii
ako v skurvených Štátoch!
No zároveň boli tvrdými učiteľmi.
Naučili ma, že skutočná sila nie je o pästiach ani guľkách…
PRE MOJE ŽENY
…ale o odhodlaní vydržať a pokračovať ďalej bez ohľadu na to, čo sa deje.
Že odvaha nie je o neprítomnosti strachu,
ale odhodlanie kráčať vpred aj napriek nemu.
Kam ideš, hlupák?
Si krysa, však, ty hajzel?
Páni, je všetko v poriadku?
- Potrebujete niečo? - Nie, vďaka.
Pane, už zatvárame dvere. Pane?
Istým spôsobom som vtedy zomrel.
Nie som ten istý človek.
Tak ako ty a tvoja rodina, aj ja som musel začať odznova.
Nová totožnosť.
Iná minulosť.
Ale ak mám byť úprimný…
nie vždy sa dá celkom vrátiť späť.
Urobil som veľa hlúpostí.
Stále na to myslím.
Vieš, čo ma desí najviac?
To, že uverím v tento život.
Že násilie je už za mnou…
a potom sa z ničoho nič opäť objaví.
O tom nerozhoduješ ty.
Nemôžeš za to.
Ale rozhodol si sa neísť v jeho šľapajach.
Strach ostane. Aj minulosť.
Môžeš urobiť len jediné. Odteraz sa rozhoduj správne.
Na tom záleží.
Nedokážem odčiniť bolesť, ktorú spôsobil môj otec.
Ale mám misiu.
Byť hnacou silou mieru a uctiť si všetky jeho obete.
Je na mne napísať iný príbeh.
- Dobré ráno, drahá. - Dobré ráno.
Ahoj, kamoš. Ako sa máš? Všetko v poriadku?
Dobre. Ďakujem za darček.
- Páčil sa ti? - Áno.
To mám radosť. Dáme si raňajky?
- Ahoj, zlatko. - Ako sa máš?
Dobre.
Ako ste sa vyspali?
Uvedomujeme si hlboké utrpenie obetí zverstiev
spojených s obchodom s drogami.
Viac informácií nájdete v správe
Kolumbijskej komisie pre objasnenie pravdy,
spolužitie a neopakovanie.
Preklad titulkov: Alexandra Szalai