"Здравей, аз съм малко агънце, пипни мекото ми кожухче."
- Ще го пипнеш ли? - Не съм бебе.
Знам, че не си.
Адски студ е.
Пълна пародия, да се мъкнем подир малко дете.
Да не сме някакви ходещи видеофони?
- Не съм се цанил за детски бодигард. - Има ли такива?
С охрана на малки деца се изкарват маса пари.
Примерно, да пазиш кралски наследници.
- И разни "звездоланковци". - Какво значи това?
Не се прави на улав. Сополанковците на звездите, чат ли си?
- Ще я донесеш ли? - Не, твой ред е, тъпчо.
- Тъкмо да навъртиш крачки. - Я се разкарай.
Бързо, че умрях от студ.
- Мързел такъв. - Кретен.
- Ето ти сокче. - Благодаря.
О, боже.
Господи.
Дайна, стани от леглото.
Така, добре.
О, боже.
Ела да се поразходим малко.
Бързо, насам.
Бягай!
Бързо, не спирай! Наляво.
Съжалявам, Дайна.
Стой до мен.
Спокойно.
Махай се! Стой далеч от нас!
Чичо Майк!
Добре ли си?
Много ми липсваше.
ПО РОМАНА НА МИК ХЕРОН
- Да? - С кого говоря?
- С инспектор Варма. Коя сте вие? - Обаждам се от името на Зоуи Боъм.
- Каква радост. - Не се сърдете.
- Тя изчезна. - Моля?
Звъня от уличен телефон, за да не засекат обаждането.
Едва намерих, кабините вече са за дефибрилатори.
У мен има плик с много важна информация.
Тя заръча да ви се обадя, ако не се върне.
Така.
- Добре. - Пуснете ме!
Островът, който търсим, се намира на северозапад.
- На северозапад в архипелага. - Добре.
- Не виждам... Момент. - Да.
Движим се на северозапад.
Гадове!
Изобщо не виждам...
архипелаг.
Нито нещо друго, честно казано, освен солена вода.
Пуснете ме! Гадове!
Не ни е нужен.
Запуши уши.
- Бил си тук, нали? - Само секунда.
Здрасти.
Даваш ли ми го?
- Да. - Благодаря.
Разстояние от тракера - два километра.
- Нещо насочващо? - Освен стрелката с надпис "опасност" ли?
Мамка му...
Добре ли си?
Да, просто бях забравила колко мразя лодки за разходки.
Извинявай, че те обидих, лодке.
По дяволите.
Какво...
КОПЧЕ ЗА НЕЩО СИ ПОМПА
Тихо!
- Какво става? - Двигателят угасна.
Това го разбрах, но развален ли е, или ни отмъщава?
ГОРИВО
Мамка му.
- Горивото е свършило. - Почти съм сигурна, че...
- Ще повърна. - Гледай към хоризонта.
Гадост.
- Трябва й гориво. - Знам, къде го държиш?
- Няма да ти кажа. - Не бъди такъв гадняр.
Аматьорки.
Зоуи, ще потърсиш ли гориво?
Или пък да пуснем капитана.
Понеже май си изповръщах червата. Скачам през борда да ги търся.
Добре, ще те пуснем, при условие че не се правиш на голям мъж
и не се държиш с нас като с идиотки, ясно ли е?
Гориво.
Благодаря.
- Двигателят е под... - Да, знам.
Извинявай, че се наложи да те затворим за малко.
- Ще ти се реваншираме. - И още как.
Имаме нужда от помощ.
Опитваме се да намерим този остров.
За медения месец ли?
Не. Острова го няма на по-новите карти.
Защото принципно не съществува.
- Вие ни го отмъкнахте. - Ние ли?
Англичаните. Шибаното Министерство на отбраната.
Английска територия е, кракът ми няма да стъпи там.
Не е нужно да слизаш, само ни закарай.
То така се почва.
Надутата саксонка заповядва на простия шотландец.
И хоп! Префърцунената ви монархия ни стъпва на врата.
От 1707 г. насам от вас добро не сме видели.
Виж какво, аз нямам вина за съдбата на Шотландия.
Извинявай.
- Добре, ще ти кажа всичко. - Да чуем.
На острова има човек в голяма беда.
Не, там е пустош. Освен курешки на кайри нищо няма.
Напротив, има.
Има хора на острова и освен това...
Разполагаме със сведения, че вършат престъпления с благоволението...
на английското правителство.
Значи англичаните още безчинстват?
Гадове.
Знаех си!
Да бяхте казали!
В грешна посока ли сме се движили?
Не че се правя на голям мъж, но да.
Освен това компасът от десет години не бачка.
Да му се не види.
Разстояние от тракера - 132 метра.
Хайде.
Нев, трябвало е да те избави от мъките.
Непрофесионално от негова страна.
Да изчезваме.
Нас ли търси?
Спирам камерите.
Идвай, миличка.
Бързо.
- Къде? - На сигурно място.
Хеликоптер ли ще ни вземе?
Има лодка, но с нея е опасно сега.
Той ще ни погне ли?
Ще ви заведа да се скриете.
Елате.
Покойният ми мъж те харесваше.
Едва ме познаваше.
Добре де, той харесваше всички, много се дразнех.
Дълго ли бяхте заедно?
Твърде дълго.
Но и недостатъчно.
"Когато лампите в четири светнат
и поредната година се изнизва,
ръка ми дай и да вървим, старухо,
в дола, към гробището глухо."
Не си ли учила английска литература? Стихотворение на Филип Ларкин.
Да, вярно.
Джо го знаеше наизуст и го цитираше до побъркване.
Той беше като блъдхаунд.
Надуши ли нещо, не мирясва, така ли?
Грамаден, сбръчкан и точещ лиги навсякъде.
Влюбваше се в пълни непознати,
махаше радостно с опашка и драпаше да реши нерешимите им проблеми.
Много мил човек.
Да, но и малко глупав в същото време.
Затова и го убиха.
Трябваше да ги надуши и да се спре овреме.
- Приличаш ми на него. - Току-що го описа като глупак.
- И като старо куче. - Захапало кокал.
Като твоята работа с Дайна. Джо щеше да направи същото.
Ако искаш да се наплачеш...
Няма да те издам.
Просто искам да утрепя някого.
ДОКЛАД ОТ АУТОПСИЯ МЪЖ С НЕУСТАНОВЕНА САМОЛИЧНОСТ
ТАЛИЯ РОС МИНИСТЪР НА ОТБРАНАТА
ЛИЦЕ ЗА КОНТАКТ: ЧЕСКИ ГАЛАНИС
Дали е тук?
За жалост, няма табела с надпис "Тайно съоръжение".
На прав път сме.
- Как се катерят такива скали? - Лодката може да е на Спайдърмен.
Ще мина от другата страна. Докъдето е възможно с тия вълни.
По дяволите.
Знам, браво.
Да.
Тя сега приключва.
Приготви й адреналина и спокойно може да посети фермата.
Стига да не ближе животните.
Благодаря.
Ура за неуверените съпрузи.
Шегувам се. Обичам го, той ме направи корава.
Та значи, Чески е получила странен имейл през правителствения уебсайт.
Ако обичате, да отидем оттатък.
- Само за пет минутки. - Хайде.
Госпожо.
Източник твърди, че дейността ни в чужбина била свързана с някакъв лекар.
Не се ли сещате?
И че около скорошната смърт на лекаря имало нещо съмнително.
Незнаен източник, подозрителна смърт. Звучи много мъгляво.
- Кой е източникът? - Ако ви кажа, може да се отдръпне.
Но е достоверен, полицай е.
Въпросният лекар се казва, по-точно се е казвал, Айзък Райт.
Познавате ли го?
Според мен тайният ви източник само вдига врява.
Добре, да.
Ще възложа на Чески да се поразрови.
Храня доверие към служителите си.
Но ако то бъде нарушено, както казвам на децата си, има последици.
Минутка за размисъл, забрана за излизане, затвор.
Ако разберете нещо, разчитам да ме информирате.
- Не можа ли да приближи още? - Имаш вид на плувкиня.
Зоуи, стой, виж.
Минирано е.
ВЗРИВООПАСНО
Морският вълк ще трябва да ни стовари другаде.
Не, върни се!
Гадно копеленце.
Зоуи, стой, опасно е!
Глупости, слагат табели само за да плашат хората.
Луда жена!
Чакай!
Ето ти го. Мястото е идеално за тайно съоръжение.
- Добре ли си? - Да.
Добре.
- Искаш ли вода? - Не.
Дайна, не ходи никъде.
Как си?
Зле.
Трябваше да съм на моминско парти и да се забавляваме с глупави игри.
- Какви игри? - Не знам, примерно...
Голо бинго.
Истина или предизвикателство. Играл ли си някога?
- Отдавна не съм. - Задават се въпроси, примерно...
Най-странното нещо, което си ял?
Това е лесно - орехова туршия, пълна гадост.
За какво съжаляваш най-много?
Че приех тази работа.
Най-смелата ти постъпка?
Няма такава.
Какво ще стане с нея,
след като този ужас тук приключи?
Ще живее дълго и щастливо.
Може да са навсякъде.
Къде сте?
- Дауни! Чува ли ме някой? - Боже господи.
Кои са тези, по дяволите? Какво правят там?
Познаваш ли ги?
Дайна?
Какво е това?
Сара!
- Тъпак такъв! Защо избяга? - Влизай.
Дайна?
- Здравей, Дайна. - Не се бой.
- Аз съм Сара. - Здравей, Сара.
Нося ти нещо.
От твоя приятел Зиги.
Понамокрила се е.
Откри я.
Аз съм Зоуи Боъм. Ти трябва да си Дауни.
Запознах се с доктора ти. Знам какво са ти направили, съжалявам.
Това е онзи киборг.
Психарят от влака.
Останали са три.
Не пропускай.
Добре ли си?
- Не! - Дайна!
Всичко е наред.
- Да. - Спокойно.
О, боже.
Ще взема АТВ-то.
- Не, недей. - Да.
Ако останем тук, ще ни избие всичките.
Разбирате ли? Вземете Дайна. Той не знае, че сте тук.
Нямаме лодка.
Когато е безопасно, намерете неговата. Някъде от южната страна.
- Да, онзи надуваем пенис, видяхме го. - При скалите ли?
Няма как да се спуснем долу.
Аз ще го отклоня. Сара, той иска мен.
Прав е, време е.
Миличка, върви със Сара.
- Не. - Трябва, няма как.
Бъди силна и смела. Върви, тя ще се погрижи за теб.
- Ела при мен. - Спокойно.
- Ха така. - Не се бой.
Спокойно.
Ти дойде чак тук - заради нея.
Ще се справиш.
Пак ще се видим.
Чичо Майк.
Да вървим.
Хайде, бързо.
Изчакайте.
Представях си този миг.
В слепоочието ли да ти пусна куршум, както ти уби брат ми?
Нямам представа кой си.
По скъпата боя имаше парчета от черепа на Аксел.
Трудно чистене беше, тежко.
Или да те гръмна в устата, та да гледаш? Просто и брутално.
Но пък от пръските може да прихвана онова, с което са те заразили.
И си викам "не".
Я да те довърша бавно и полека. Какви ти пушкала!
Ще ти срежа гърлото.
Ей така.
И после ще намеря малката, за да види как татко й умира.
Или пък може да я убия пред теб.
За да усетиш какво е
да загубиш човека, когото най-много обичаш.
Изживей както щеш шибаната си злодейска фантазия.
- Само побързай. - Дадено.
О, боже.
- Какво правиш? - Трябва да има въже, някаква кука...
Нещо, с което да се спусна по скалата.
Сара, тук няма да откриеш парашут или ски влек.
Хайде, Дайна.
Дауни ли е?
Не. По дяволите.
Така.
Добре.
Ти свали детето до лодката, а аз ще се върна по същия път.
- Не. - Да.
Ще го изненадаме. Не знае, че сме тук, ще ме последва.
- И няма как да слезе с АТВ-то до брега. - Да, обаче...
Ако не успея да се спусна?
Няма такъв вариант. Ще се справиш.
Вземи ме от там, където онзи ни стовари.
- Ще ти хареса. - Планът ти е откачен!
Съжалявам.
Аз не мога да скоча, а ти ще загинеш.
Няма друг начин.
Чакай, а Дауни?
Сара...
Добре, стой плътно до мен.
- Трябва да сме много смели. - Добре.
Бързо, ела.
- Добре ли си? - Да.
Може да има пътека. Чакай да погледна, стой тук.
Господи.
Мамка му.
Ще трябва да скочим.
Дайна, не знам дали ще мога.
Страх ли те е?
Да.
Може да има друг начин.
Добре.
Три.
Две.
Едно.
Наведи се.
- Добре ли си? - Да.
Дръж се здраво.
Зоуи!
Тук сме, бързо!
Мамка му.
Английска му работа.
Зоуи.
Дайна, не гледай.
Залегни, Дайна!
Превод на субтитрите Боряна Богданова