Jsi první žena, co stála na Měsíci.
To tě snad ochrání.
Gagarina prvenství neochránilo.
Trajektorie v rámci parametrů.
Vydejte příkaz.
Luno 16, proveďte deorbitační zážeh.
Hvězdné městečko, Luna 16.
Automatický deorbitační zážeh zahájen v 08:07 UTC.
Doba trvání 122 sekund.
Hvězdné městečko.
- Deorbitační zážeh se blíží k polovině. - Rozumím, Luno 16.
Hvězdné městečko, Luna 16. Deorbitační zážeh dokončen.
Rozumím, Luno 16. Proveďte oddělení.
Oddělení bude provedeno za tři, dva, jedna.
Oddělení dokon…
Pořád je připojený. Neodpojil se.
Hvězdné městečko, máme další vadný šroub.
Táhnou modul za sebou.
- Teplota pláště je kritická. - Klid.
Teď na konci o ně přijít nesmíme.
Atmosféra to lano spálí.
Jestli ne, bude těch státních pohřbů víc.
Prosím vás.
Stát nám pohřeb nezaplatí.
- Přepojte mě. - Ano.
Orlíci, máte mé slovo.
Kapsle je postavená z nejlepšího titanu, jaký kdy Sovětský svaz vyrobil.
Vydrží, dokud lano nepraskne.
Hvězdné městečko, vyrovnáno.
Teplota pláště klesá.
Luno 16, můžete potvrdit trajektorii?
Klesáte mnohem strměji.
Kde přistanou?
Tři sta… Ne.
Odchylka činí 450 kilometrů.
Na Středosibiřské vysočině poblíž jezera Bajkal.
Záchranný týme, máte souřadnice?
Pojďme na vzduch.
Kdoví za jak dlouho se sem dostanou.
Zajdu pro nouzovou světlici.
- Valjo. - Co je?
Běž pro zbraň.
Nehýbej se.
HVĚZDNÉ MĚSTEČKO
Vítejte doma, soudružko.
Toto je zástupce předsedy Tarasov.
Sedněte si.
Poznáváte tuto ženu?
- Ne. - Vážně?
Je to Anastasia Belikovová, první žena na Měsíci.
Na rozdíl od vás ví, jak se chovat v nejlepším zájmu státu.
Jméno Anastasia Belikovová
už vám nepatří, soudružko.
- Nevím, co říct. - Na Měsíci jste zábrany neměla.
Když vás plukovnice Raskovová navrhla jako náhradnici
vaší předchůdkyně, ujistila mě, že svou pozici chápete.
Chápala jsem ji. Chápu.
A přesto tady sedím v náklaďáku v hloubi Sibiře.
- Kdyby se to mělo opakovat… - Nebude, soudružko plukovnice.
Slibuji.
Dobře.
To bychom měli.
Teď pojedete na letiště v Ulan-Ude, odkud poletíte do Hvězdného městečka
a připravíte se na průvod přes Rudé náměstí.
Po krátkém turné po naší vlasti
vás chceme poslat do Paříže,
kde svůj historický úspěch oslavíte s novináři z celého světa.
Budete symbolem sovětské morální nadřazenosti.
Má to však jeden háček, který musíme vyřešit.
Nemůžete být příkladem sovětských žen,
když jste svobodná.
Ale já svobodná jsem.
Proto se v závěru cesty vdáte.
Vdám?
Je to nutné?
Vy odmítáte spolupracovat?
Ne.
- Já nevím. Musím se zeptat otce… - My mu to oznámíme.
Vše už jsme zařídili.
Bude to krásná sovětská svatba.
Gratuluji.
Smím se zeptat, koho si budu brát?
- Jako fakt? - Je mladá, nevypadá zle
a náhodou je to nejslavnější žena na Zemi.
- Ale chtít ji nemusím. - Každý mládenec v SSSR
by za to dal poslední rubl.
Tak poproste je.
Nikdo jiný na tebe nečeká, ne? Možná ti prospěje, když se usadíš.
Ústřední výbor pro ni chce kosmonauta.
Ať se ti to líbí, nebo ne, ty jediný nikoho nemáš.
Není to můj typ.
Vždyť je divná.
Sašo, jsi dobrý pilot, ale to, že jsi nebyl na žádné misi, má důvod.
Jo, já vím.
Za všechny problémy nemůže víra, již před 50 lety vyznávali tví prarodiče.
- Tak proč jsem neletěl? - Všemu se směješ.
Musíš dokázat, jak vážně ten program bereš.
Tím, že si vezmu robota?
Kdo si tady dělá srandu?
Myslíš, že se chci věnovat dohazování, když jsem pod tlakem?
Myslíš, že tím chci trávit čas?
Už dávno vím, že když v tomto světě chceš něco získat,
musíš něco obětovat.
- Jsi připraven to udělat? - Ano.
Teď není vhodná doba na odmítání rozkazů, to mi věř.
Pojďte za mnou.
- Soudružko plukovnice? - Zavřete.
Došlo v Berlíně k nějakému vývoji?
Je podle vás moudré číst spisy na mém stole?
Moc se omlouvám.
Nevím, co mě to napadlo.
Agenti Stasi zadrželi muže, kterého mají za amerického kurýra.
Měl plány lunární základny?
Umím německy, jestli to pomůže.
Já se ve vás nevyznám, Irino Vasiljevno.
Jste ambiciózní, kreativní,
uděláte, cokoli je třeba, abyste dosáhla svého.
Někdo takový by mohl být užitečný pro službu státu i pro mě.
Jsem vám k dispozici, jakkoli to jen půjde.
Jen do určité míry.
Sledujte Valju a Táňu Mironovovy,
kteří doprovodí soudružku Belikovovou na cestě do Paříže.
A sledujte naše nové hrdličky.
Belikovová musí dodržet pokyny.
Už víme, že je nespolehlivá.
A vy musíte být ostražitá.
Jakmile opustíme Hvězdné městečko, vystavíme se zahraničním vlivům.
Rozumím.
Odpusťte, ale děkuji, pane inženýre.
Za co, moje milá? To vy mi naléváte čaj.
Ano, ale vy jste světu ukázal sovětskou ženu.
Ano, soudruhu.
Svět nám teď naše ženy závidí a naše manželky o tom nepřestanou mluvit.
Generální tajemník Brežněv ví, že díky vaší vizi
jsme si dokázali udržet náskok před Američany. Opět.
Dnes jsme vás sem pozvali, protože chce tento pokrok zachovat.
To velice rád slyším.
Přinesl jsem kopie svých návrhů projektů nad rámec lunární mise,
která stále bude součástí našich operací, ale musíme mířit dál.
Musíme kráčet kupředu, chceme-li Američany skutečně porazit.
Poslat sovětského kosmonauta… Děkuji.
…na nejbližší sousední planety,
- na Venuši… - Soudruhu,
něco z toho možná bylo proveditelné,
než Američané ukradli nákresy Zvezdy.
Lunární základna je nejvyšší prioritou soudruha Brežněva.
Tohle…
by byla chyba.
Při vší úctě.
Ale přání soudruha Brežněva jsou zcela jasná.
Nedovolí, aby nás Američané porazili s lunární základnou podle našeho návrhu.
Co po mně chcete?
Chceme, abyste Zvezdu upřednostnil.
Bude připravená před oslavami na Den výsadkářů?
To je za pár měsíců.
Nový návrh základny nedokončíme dřív než za rok.
A to musíme nejprve zjistit, jestli je na Měsíci vůbec voda.
Cokoli k tomu budete potřebovat, peníze, zdroje, lidi, vše dostanete.
- Jen ne čas. - Promiňte, ale to je absurdní.
Absurdní.
Chci Američany porazit jako vy všichni, ale takto uspěchat start?
Ty muže a ženy byste poslali na smrt.
Bezmezně věříme ve vaši schopnost
tento úkol pro tajemníka splnit.
Vy jste
náš nejcennější zdroj.
Nuže, jak to vypadá s plány na turné soudružky Belikovové?
Pane inženýre?
Soudružko Belikovová.
Máte chvilku?
Zdá se, že ano.
Doufala jsem,
že bych jako dobrovolník mohla letět s Lunou 17.
Takže se vám tam nahoře líbilo?
Byla to ta nejlepší chvíle mého života.
Jsme na vás moc hrdí.
Ale teď se soustřeďte na misi, kterou máte před sebou.
Jste připravená na turné?
Popravdě se ho děsím.
Leonov si slávu užíval.
Já nejsem Leonov.
Já vím.
Připomínáte mi Jurije.
I on měl možnost misi Vostoku 1 odvolat,
ale riskoval kvůli ní všechno, jako vy.
A stejně jako jemu se i vám zájem veřejnosti začne líbit.
Pojedete do Paříže s námi, pane inženýre?
Já…
Sovětský svaz nesmím opustit.
- Vážně? - Kvůli mé vlastní bezpečnosti.
To mi aspoň tvrdili.
Přeji vám šťastnou cestu, soudružko.
- Ať jsme na vás hrdí. - Děkuji.
Kam jdeš?
Moji kolegové pojedou na výlet.
Tak musím jet taky.
Slyšela jsem Nataliju telefonovat.
Říkala, že před tebou nemůže mluvit, protože pracuješ v budově 12.
Jenom žárlí, protože ona tam nepracuje.
Pojď.
Vypneš prosím televizi?
Poté, co přilákala nebývalé davy v hlavním městě naší vlasti,
pokračuje kosmonautka Anastasia Belikovová na svém turné
po hlavních městech sovětských socialistických republik.
Dělníci SSSR ji všude vřele vítají.
Brzy se provdá za kolegu kosmonauta a spolu zamíří do Paříže,
kde její úspěch oslaví s novináři z celého světa.
Bonjour.
Haló!
Zdraví vás Moskva.
To je úžasný.
Lepší, než jsem čekal.
Hlavu vzhůru.
Hrnou se sem, jen aby tě spatřili. Hele.
Anastasie!
Bylo by štěstí, kdybychom Zvezdu postavili za 15 měsíců.
A teď máme zlomek toho času?
Američany jsme neporazili opatrností. Proč s tím začínat?
Ale N-1 tam lunární moduly sotva zvládne vynést.
Když něco přidáme, neodstartujeme.
Jsme zase na začátku.
Proč musíš být tak negativní, Reme?
- Nejsem negativní, jsem realista. Jen… - Co to nafouknout?
Můžeme…
použít nafukovací oddíly a rozšířit prostor lunárního modulu
stejně jako Leonovovu přechodovou komoru.
Když je nafoukneme až na místě, můžeme použít stejný postup pro přistání.
Lunární základna bude stan?
Na nic jiného není čas. Mise by ale musela mít tři členy.
Dva na povrchu a jednoho na orbitě.
Museli byste vymyslet, jak je vměstnat do současné lodi konstruované jen pro dva,
ale aspoň se máte od čeho odpíchnout.
Zajímavý nápad.
Ale už je pozdě.
Pojďme…
domů, prospíme se
a sejdeme se zase ráno.
Převlečte se a přijďte na recepci s mezinárodními novináři.
Do Moskvy poletíte ráno, takže stihnete svatbu v Rostově.
Výstřižky z novin máte tam.
- Soudruhu Kalinský… - Neotálejte. Udělejte dobrý dojem.
- Co děláš? - Nic.
Obdivuju tu lahvičku parfému.
Nesahej na to.
Proč ne? Jsou to dárky. K čemu by byly?
Oni to z tebe ucítí.
Pomyslí si, že tě zlákaly
požitky Paříže.
- Přesně to se ale stalo. - Možná nás odposlouchávají.
Navoněla jsem se parfémem!
To nikoho nezajímá.
Pojďme si to dneska užít.
Plukovnice Raskovová.
Vidíš, Valjuši?
A tys měl strach.
Mohli bychom na recepci jít spolu.
Musím to dodělat. Běžte beze mě.
- Přijdu s Anastasií. - Ne, lásko, já počkám.
Klidně běž.
Dobře.
Ale přijď brzo.
Máme štěnici ve výtahu?
Ne, soudružko plukovnice.
- Vyhýbáš se mi? - Jsem tu s manželem.
Hezky voníš.
Přestaň.
Pojďme dnes utéct.
Slyšel jsem o klubu, kde hrají…
Nikam s tebou nepůjdu, Sašo.
To kvůli Anastasii?
- Neměl jsem na vybranou. - Já vím.
Tak proč se zlobíš?
To ty jsi doopravdy vdaná.
Máš pravdu.
Možná jsme tohle oba potřebovali.
To nemyslíš vážně.
Jak si soudružka Belikovová na turné zatím vede?
Výborně.
Problematické chování jako na Měsíci zatím nepředvedla.
Vezměte si kabát.
- Kam půjdeme? - Říkala jste, že umíte německy.
Konečně to své vzdělání zužitkujete.
Do Německa?
Kurýr ještě nepřiznal, kdo mu nákresy té základny dal.
A mě už unavuje, jak jsou všichni ze Stasi neschopní.
Co soudružka Belikovová?
Vaše povinnosti zatím převezme Golicyn.
Pojďte, ať stihneme letadlo.
Přátelé,
drazí přátelé.
Dámy a pánové,
pojďme společně poděkovat Anastasii Belikovové za to,
že s námi dnes oslaví svůj neuvěřitelný úspěch.
Novináři z celého světa
se zde dnes sešli s občany Francie,
aby vzdali čest
první ženě, která kráčela po Měsíci.
To je cirkus.
Jak by to zvládala Jana?
Za jeden den by dobyla Francii.
Ahoj, lásko.
Co to zasnoubení? Už ses zamiloval?
To sotva.
- Jen být poblíž… - Tady!
…jsou muka.
Jako v manželství.
Anastasie!
Promiňte, musím jít.
S dovolením.
- Pane inženýre. - Dobrý večer, soudruhu Nikulove.
Odpusťte, šéfe.
Můžu dál?
Prosím.
Moc se omlouvám. Čekáte někoho?
Ne.
Já vím, že Fjodorov…
je…
Zakázaný.
Co si přejete, šéfe?
Jak jste během mise Luna 16 věděl, že se Anastasia k anténě dokáže dostat?
Naučil jsem se nákresy nazpaměť.
V závěrečné fázi stavby jsme ale anténu posunuli.
Ano.
Četl jsem i technické zprávy z Bajkonuru.
To jsou dokumenty čítající tisíce stran. To je…
Mám spoustu volného času.
Ano.
Je krásný večer, Sergeji.
Neprojdeme se?
Občas lituju, že jsem tam letěla.
Jak to myslíš?
Na povrchu Měsíce…
nic neslyšíš.
Jen ticho.
Jako bych konečně mohla dýchat.
Můj děda říkával…
„Když tě Bůh chce proklít, učiní tě šťastným.“
Chceš odtud vypadnout?
Alkohol jí stoupl do hlavy.
Do pokoje ji doprovodím sám, ano?
Kam jdeme?
Tudy!
Ať odejde.
Děkujeme. Můžete jít.
Přeložte doslova, co mu řeknu a co odpoví.
Nesmí dojít k žádným nejasnostem. Rozumíte?
Ano.
Bojoval ve Velké vlastenecké válce?
Bojoval jste ve Velké vlastenecké válce?
Byl jsem na frontě u Kurska.
Byl na frontě u Kurska.
Řekněte, že už jsme se možná potkali.
Říká, že už jste se možná potkali.
Snad tentokrát dopadnete lépe.
Šéfe.
Pojďte.
Co je to?
Duchové…
minulých misí.
Voschod.
Vostok.
Sojuz.
My je ale můžeme vzkřísit.
Jak říkal Fjodorov.
Nesmrtelnost, Sergeji.
Vítězství nad posledním nepřítelem.
Brežněv a výbor mají zájem jen o zapichování vlajek na Měsíci.
Handrkují se o hromádky prachu.
Pokud skutečně
chceme lépe pochopit vesmír,
nekonečno, nesmrtelnost…
nesmí to tímhle skončit.
Venuše.
Ano.
Ale co Brežněv?
Včas ho přesvědčíme, aby dohlédl dál než na své obočí.
Ale zatím musíme pracovat tajně.
Smí o tom vědět jen pár vybraných lidí.
Jak bychom vůbec…
Takový projekt vyžaduje obrovské množství zdrojů.
Dají mi cokoliv, když budou mít za to, že jde o lunární základnu.
Jistě máme zkušenější inženýry, které byste přizval raději než mě.
- Nejsem nejlepší volba. - Nepodceňujte se.
Máte vášeň.
A pružnou mysl.
Ale než kývnete,
vězte, že porušíte přímé nařízení ústředního výboru
a zpronevěříte státní majetek.
Následky mohou být…
velice vážné, pokud to vyjde najevo.
Kdy začneme?
Teď.
To bude on.
Co jsem říkal?
Pojď.
- Sašo! - Neslyším tě.
Neslyším, promiň.
Stasie.
Na.
- Sašo, to je blbý nápad. - Jeden drink.
Jestli chceš pryč, odvedu tě, aby tě Arkadij mohl uložit do postele.
Valjo, neviděl jsi můj parfém?
Valjo?
- Valjo? - Pořád si říkám…
Dneska jsme tady měli oslavovat Janu.
Zasloužila by si to.
Byla výjimečná.
Věděli jsme to od začátku výcviku.
Jako by…
Poslouchej, ty jsi dobrý člověk.
Proto tě miluju.
Ale nemohl jsi nic dělat.
Ustup. Udělej tady místo.
Anastasie, to je pro tebe.
Hej!
Celý večer čekám na vhodnou chvíli.
Normálně bych vás takhle neoslovila,
ale jinak se k vám nedostanu, aniž by nás někdo viděl.
Nejste doma spokojená?
Dostaneme vás odtamtud.
Jak to myslíte?
V Americe pro vás mají místo.
Ne.
Svoji vlast nikdy nezradím.
Kdybyste se rozmyslela.
- Jsi v pohodě? - Jo. Jenom na mě padla únava.
Myslím, že je čas jít.
Jo.
Jak se jmenuje člověk, který vám dal dokumenty
- pro Američany? - Kolikrát to mám ještě říct?
Přiznávám, že jsem ty dokumenty vyzvedl z mrtvé schránky v parku Friedrichshain.
Když jsem se dostal do Západního Berlína,
hodil jsem tu obálku do popelnice hned za Bornholmer Straße.
Říká jedno a totéž pořád dokola.
Beze změn.
Kávu?
Ne? Smůla.
Berlín je krásné město.
Když jsem tu byla poprvé,
jela jsem tankem T-34 po Friedrichstraße.
Když jsem tu byla poprvé…
Napřed pomalu, protože se všude válela těla nacistů.
Jela jsem tankem T-34 po Friedrichstraße.
- Napřed pomalu. - Ano?
Všude se válela těla nacistů.
Za deset minut jsem zpět. Jestli to jméno neřekne, zastřelím ho.
Jak se jmenuje člověk, který vám dal ty dokumenty?
Já to nevím.
Něco jsem o tobě dneska zjistil.
Jsi fakt děsná tanečnice.
Vrátili se. Zadržíme je?
Ne.
Zeptám se Ducorneauové.
Tak co?
Oslovila jsem ji. S Belikovovou si starosti nedělejte.
- Je věrná. - Dobře.
Poslouchejte. Řekněte mi vše, co víte, než se vrátí.
Viděla jsem, čeho je schopná.
Nemůžu říct něco, co nevím.
Musíte mi říct, kdo vám ty nákresy dal, než se vrátí.
Jen pro vaše dobro.
Vy jste dobrý člověk.
Jste lepší než ty svině ze Stasi.
- Pomozte mi. - Co si myslíte, že dělám?
- Řekněte mi to jméno a já vám pomůžu! - Já ho neznám.
Řekněte mi to jméno.
Já ho neznám.
Ne.
Řekněte mi to jméno!
Bydlí na Rykestraße!
Nic víc nevím!
Řekl jsem mu, že něco můžu přenést
jen přes hranice, ale do Hvězdného městečka ne.
Jak jako, že mu nic nepomůžete dostat do Hvězdného městečka?
Do Hvězdného městečka?
Vždyť jste to řekl.
Ne. Neřekl.
Co chtěli odnést do Hvězdného městečka?
Říkám, že na to vůbec nedošlo!
Nedošlo na to!
Výborně, soudružko.
Přísahám, že nevím, co tam chtěli propašovat.
Prosím, moje žena…
Prosím, ona o tom nic neví.
Nebojte.
Vaše žena vás hodně dlouhou dobu
vůbec neuvidí.
Ještě jednu.
Tak.
Váš slib.
To se jim povedlo: „Postavené na lásce, porozumění a respektu.“
Ahoj, tati.
Nasťo.
V průvodu na Rudém náměstí jsi nám chyběl.
Stůj rovně, když mluvíš.
To je Alexandr Dmitrijevič Polivanov.
Soudruhu Belikove, těší mě.
A říkejte mi prosím Sašo.
Takže ty si bereš moji Nasťu?
Ano.
Měli bychom jít do sálu. Soudruhu Polivanove, pojďte na své místo.
Nemusíme to dělat, víš?
Co myslíš?
Brát se.
Jo, ale když to neuděláme…
Tak to neuděláme.
Sašo, pojďte.
Tady mám svého orlíka.
Šéfe.
Ahoj.
- Jsi v pořádku? - Jo, jenom jsem nervózní.
- Na naší svatbě to měl stejně. - Chci ti na líbánky nabídnout
svoji daču u Bílého jezera.
Děkuju, šéfe.
Ale ne na dlouho, Sašo.
Musíš se vrátit do Hvězdného městečka na výcvik.
Vladimire, máš se?
- Jak se máš ty? - Co žena?
Sešli jsme se, abychom úředně potvrdili sňatek
Anastasie Vladimirovny Belikovové
- a Alexandra Dmitrijeviče Polivanova. - Kdy ji čeká další let?
Už nepoletí.
Má…
pro stát příliš velkou cenu.
Soudruhu Polivanove, váš slib.
A já nemám to srdce jí to říct.
Já, Alexandr Dmitrijevič Polivanov…
v přítomnosti své rodiny,
svých přátel a Sovětského státu
si beru tebe, Anastasie Vladimirovno Belikovová,
za svou právoplatnou ženu ve vyrovnaném svazku postaveném na lásce…
porozumění a respektu.
Soudružko Belikovová, váš slib, prosím.
Já, Anastasia Vladimirovna Belikovová,
v přítomnosti své rodiny,
svých přátel a Sovětského státu si beru tebe,
Alexandře Dmitrijeviči Polivanove,
za svého právoplatného muže
ve vyrovnaném svazku postaveném na lásce, respektu a porozumění.
Jsme v ohrožení.
Platí první stupeň bezpečnostní pohotovosti.
Chci vědět, kdo co dělá, ještě než to udělá.
Chci vědět, kdo co říká, ještě než to řekne.
Chci vědět, kdo si co myslí, ještě než si to pomyslí.
Hvězdné městečko je v přední linii.
Takže…
můžeme začít.
Překlad titulků: Kristina Himmerová